Speaker 2: Sara og Kasper, hvis der fandtes en trivselsskala, hvor 10
Speaker 2: betød fuldstændig perfekt trivsel, og 0 betød absolut mistrivsel, hvor
Speaker 2: på den skala var jeres lille dreng, så da I
Speaker 2: søgte hjælp hos Center for ADHD for et halvt års
Speaker 2: tid siden?
Speaker 3: Jamen, der lå den nok på 3-4. Hvad siger du, Sara?
Speaker 3: Jeg kunne godt sætte den
Speaker 2: ned på 2. Så en bundskraber var en slags... Hvordan
Speaker 2: hjælper man sit barn i mistrivsel eller med særlige behov,
Speaker 2: når hverdagen er blevet uoverskuelig, kaotisk og fuld af nedsmeltninger,
Speaker 2: når du føler, du har prøvet alt, mens dit barn
Speaker 2: befinder sig i venteposition til sin egen barndom? I denne
Speaker 2: podcast viser vi, at der er en vej, at du
Speaker 2: kan få hjælp og at du kan gøre en vigtig
Speaker 2: forskel for dit barn og din families trivsel, hvis bare
Speaker 2: du får redskaberne og får vist, hvordan de skal bruges,
Speaker 2: som familierne og fagpersonerne i denne serie har fået. Mit
Speaker 2: navn er Mette Cornelius. Jeg er mor i en familie
Speaker 2: med særlige behov, selv diagnostiseret med ADHD og vært på
Speaker 2: denne podcast, som er udgivet af Center for ADHD Plus,
Speaker 2: et videnscenter, der arbejder for at skabe en bedre hverdag
Speaker 2: for neurodivergente børn og deres forældre. Læs mere på adhdcenter.dk
Speaker 2: eller find os på Facebook. Mette Bertelsen, du er den,
Speaker 2: der har fuldt Sara Kasper og deres familie på fire
Speaker 2: forcenter for ADHD +. Hvordan havde familien det første gang,
Speaker 4: du mødte dem? Jamen, det matcher fint det, som Sara
Speaker 4: Kasper selv siger. Jeg så et forældrepar, som var på
Speaker 4: en rigtig stor forældreopgave, og hvor vi blev enige om,
Speaker 4: at nogle af de ting, som vi arbejder med pædagogisk garanteret,
Speaker 4: kunne kunne hjælpe dem et stykke af vejen. Så jeg
Speaker 4: så et forældrepar, som havde brug for hjælp. Og det
Speaker 4: ville være rigtig relevant, at vi gik et stykke vej
Speaker 4: sammen i 12 uger, og vi hjalp med det, vi
Speaker 4: kunne
Speaker 2: Så hvis jeg spoler tiden lidt længere tilbage, for det
Speaker 2: er jo som regel ikke sådan, at man ringer til
Speaker 2: sådan nogen som Mette, første gang ens barn har det
Speaker 2: lidt skidt, eller måske gør noget andet, end man lige
Speaker 2: havde forventet af ham. Så hvad er det, I oplever
Speaker 2: hos jeres søn i månederne, måske endda årene, før I
Speaker 2: banker på hos Center for ADHD
Speaker 6: Plus? Vi står med en søn, som har det rigtig
Speaker 6: svært i børnehaven, og vi kan jo også se, at
Speaker 6: han har det også svært derhjemme. Han kan bare slet
Speaker 6: ikke finde ro i hans lille krop, og det er
Speaker 6: egentlig det, vi som forældre rigtig gerne vil have hjælp til.
Speaker 6: Og hvordan kan vi give ham noget ro til egentlig
Speaker 6: bare at finde sig selv lidt. Fordi vi ser jo
Speaker 6: egentlig et barn, som elsker at være til, og som
Speaker 6: er virkelig livsglade. Men man kan se, at han bare
Speaker 6: hurtigt brænder ud, uanset hvor han er henne. Og vi
Speaker 6: stod nok over for en opgave, som vi ikke anede,
Speaker 6: hvordan vi skulle løse. Og den står vi selvfølgelig stadigvæk i.
Speaker 6: Og derfor rækker vi ud til Center for ADHD for
Speaker 6: at og se, om vi kan få nogle redskaber til,
Speaker 6: at vi kan hjælpe vores dreng noget af vejen.
Speaker 2: Kasper, hvad er det for nogle udfordringer? Hvor er det,
Speaker 2: han adskiller sig fra de andre i børnehaven, for eksempel?
Speaker 2: Eller fra jeres datter, fordi I har jo også et
Speaker 2: ældre barn, så derfor er det jo nogle gange lidt
Speaker 2: nemmere at se, når det mindre barn lige pludselig gør
Speaker 2: noget andet, end man har været vant til.
Speaker 3: Ja, fordi når vi kigger på vores datter, så hvis
Speaker 3: vi tager trivselsskaden, så er hun jo helt oppe i
Speaker 3: den modsatte ende, altså tæt på en 10'er, vil jeg
Speaker 3: kalde hende, der hvor hun er. Så det er jo
Speaker 3: noget andet, man har set ved det ældste barn i
Speaker 3: forhold til, hvad man ser på det yngste. Og det
Speaker 3: vi har set, det er jo den her meget urolighed,
Speaker 3: han har i kroppen hele tiden. Det er som om,
Speaker 3: det summer på ham, hvor han ikke kan se stille
Speaker 3: i længere tid i gangen. Så fem minutter hver sted,
Speaker 3: så skal han videre til det næste barn. Og derudover
Speaker 3: kan han godt have en udreagerende adfærd over for andre børn,
Speaker 3: som udefra kan være svært lige at se motivationen bagved,
Speaker 3: hvor det kommer. Men det, der tror vi også er
Speaker 3: blevet klogere på under mig, det er jo et eller
Speaker 3: andet form for pres, han er under, som gør, at
Speaker 3: han bliver overbelastet meget, meget hurtigere end andre børn gør.
Speaker 3: Der gør, at han brænder ud, og det er egentlig det,
Speaker 3: der gør, at det afføder de reaktioner, der kommer fra
Speaker 3: hans side af det, fordi han kan blive forstyrret af
Speaker 3: og andre mennesker er tæt på og lignende, der kan
Speaker 3: skabe den ind i ham
Speaker 2: Hvad gjorde denne her situation, denne her, hvad kan man sige,
Speaker 2: tendens til at blive hurtigt overbelastet, hvad betød den for
Speaker 2: jeres familieliv på det her tidspunkt, og jeres arbejdsliv? Fordi
Speaker 2: hvis man har en dreng, der ikke kan følge det
Speaker 2: normale børnehaveliv, så plejer det at betyde noget for forældrene
Speaker 2: også
Speaker 6: Jeg tror nok, vi som forældre er også var lidt
Speaker 6: forvirret over, hvordan vi skulle takle den her situation. Fordi
Speaker 6: man jo nok tit kigger på et gennemsnitligt barn, og
Speaker 6: den trivselskaler, som du kigger på. Så hvor var det,
Speaker 6: vi måske også følte, vi fejlede i det her? Og
Speaker 6: hvor stor hensyn skulle vi egentlig tage? Og hvem tager
Speaker 6: vi egentlig hensyn til? Altså, vi har jo fundet ud
Speaker 6: af især inden for det sidste halve år, at det
Speaker 6: var vigtigt for os som familie at sætte grænserne for,
Speaker 6: For vores søn. På den måde, at vi skulle kigge på,
Speaker 6: hvad kan han egentlig? Og hvad har han lyst til?
Speaker 6: For han har lyst til det hele, men han kan
Speaker 6: kun i 10 minutter
Speaker 6: Så vi var nødt til som familie at sætte grænserne for,
Speaker 6: hvor meget vi kunne som familie. Og det er nok
Speaker 6: noget af det, vi virkelig har lært på det her kursus.
Speaker 6: At det er okay at sige, at han ikke kan
Speaker 6: være så meget sammen med større menneskemængder. Og det har
Speaker 6: taget lang tid at komme dertil. Fordi man jo antog,
Speaker 6: at det skal man jo kunne. Og selvfølgelig kan man det.
Speaker 6: Så det har han jo et eller andet sted været
Speaker 6: indtil nu. For nu sætter vi nok nogle ret klare
Speaker 6: grænser i, at han ikke er med, når der er
Speaker 6: mange mennesker
Speaker 2: Ja, og det får mig jo til at tænke på
Speaker 2: sådan noget som, nu siger jeg normale, men jeg laver
Speaker 2: altså lige gåseøjne imens, altså normale familieting, som er taget
Speaker 2: til fødselsdag, eller en eller anden sommerfest, kom sammen, enten
Speaker 2: i familien, børnehave, skole, regi. Hvordan var det på det
Speaker 2: her tidspunkt, hvor I i hvert fald ikke havde fået
Speaker 2: hjælp endnu?
Speaker 6: Altså, vi tog ham jo nok med, fordi det skulle
Speaker 6: man jo nok lidt i vores samfund et eller andet
Speaker 6: sted
Speaker 6: Men til det bakspejle kunne vi jo nok se, at
Speaker 6: vi skulle nok have sat grænsen for længe siden, og
Speaker 6: det har vi også prøvet på. Men nu er vi
Speaker 6: nok meget mere stålfast i, at han skal slet ikke med.
Speaker 6: Vi finder enten en løsning, hvor vi deler os op,
Speaker 6: eller at vi simpelthen finder noget pasning til ham.
Speaker 5: Det
Speaker 6: der er med vores dreng, det er, at han har
Speaker 6: bare en enorm livssted, og vil faktisk gerne til museer, børnehavefest,
Speaker 6: eller kæmpe familie komme sammen. Men når vi så kommer,
Speaker 6: så er han glad, og han vil det hele. Men
Speaker 6: efter 10-20 minutter, så kan han bogstavelsagt ikke mere. Men
Speaker 6: han er jo bare heller ikke ældre end, det kan
Speaker 6: han jo ikke sige fra, til at begynde at skrige
Speaker 6: eller slå
Speaker 6: Så der har vi nu lært, at vi sætter en
Speaker 6: klar grænse for darten. At vi ikke er fuldstændige. til
Speaker 6: de ting, vi bliver inviteret til
Speaker 2: Men Kasper, hvordan var det på det tidspunkt, hvor I
Speaker 2: ikke vidste, at I skulle sætte de grænser? Fordi, som
Speaker 2: Sarah også siger, der er jo mange normer i vores
Speaker 2: samfund om, hvordan man bør være, hvordan man bør komme
Speaker 2: til familiefødselsdagen, eller hvad det er. Det der med at komme,
Speaker 2: og så allerede måske på forhånd vide, at der kommer
Speaker 2: nok til at opstå noget, der ikke er så fedt undervejs.
Speaker 3: Ja, det gør jo faktisk, at man er stresset allerede
Speaker 3: på det tidspunkt, når man er træt ud af døren
Speaker 3: faktisk hjemmefra. Fordi man ved, at det jo ikke er fordi,
Speaker 3: man skal til en følgested, hvor man kan sidde og
Speaker 3: slappe af og være til stede på samme måde. Fordi
Speaker 3: man ved, at man hele tiden skal have et øje på,
Speaker 3: hvor er han inde og hvad laver han. En af
Speaker 3: de ting, som jeg har svært ved, det er med
Speaker 3: at fordybe mig i en samtale. Det har jeg svært
Speaker 3: ved at gøre, fordi jeg altid har den der med,
Speaker 3: at jeg skal have et ekstra øje på ham. Så
Speaker 3: det er kun i de situationer, hvor vi egentlig laver
Speaker 3: den her meget strenge opdeling, hvor vi siger, Sara, du
Speaker 3: har 20 minutter, Kasper, du har 20 minutter, og så
Speaker 3: skifter vi en i løbende, sådan en rotation i løbende undervejs.
Speaker 3: Der kan man så endelig sige, okay, hvis vi specifikt
Speaker 3: har sagt, jeg har ham nu, hvis Sara siger det,
Speaker 3: så kan jeg godt forbedre det lidt mere tilbage og
Speaker 3: være til stede mere, men hvis ikke vi har den
Speaker 3: der klare opdeling af, at det ikke er at der
Speaker 3: er en, der har ansvaret, så er det svært at
Speaker 3: være fuldt til
Speaker 2: stede. Mette, er Kasper og Saras situation unik, eller sådan
Speaker 2: meget særlig, eller hvor ofte støder du og dine kollegaer
Speaker 2: på børn, familier med historier som den her? Altså
Speaker 4: jeg vil sige, at det er jo i forskellige udgaver,
Speaker 4: den samme historie. Og det er derfor, jeg starter med
Speaker 4: at sige, jamen jeg ser det jo som et forældreskab,
Speaker 4: som kræver meget mere, og det er jo præcis det,
Speaker 4: der bliver beskrevet her, når man så er, kan man sige,
Speaker 4: et dygtigt forældrepar, det lyder sådan lidt skørt, men når
Speaker 4: man hele tiden er på opdagelse i, jamen, hvordan håndterer
Speaker 4: vi så det her særlige vilkår, som nu, at, jamen,
Speaker 4: så tager vi 20 minutter hver, fordi så kan jeg
Speaker 4: også lige få snakket med most og låner og så videre,
Speaker 4: og altså, så går det jo alligevel, men hele den
Speaker 4: der erkendelse af, at det kræver noget særligt af os,
Speaker 4: det er, det er, Det er en klassiker for mig,
Speaker 4: uanset hvad det så er, man skal lige erkende, og
Speaker 4: man skal finde en ny til. til pædagogisk. Så er
Speaker 4: det meget, meget genkendeligt. Det er også derfor, at vi synes,
Speaker 4: at det at have en forældregruppe kan noget, fordi så
Speaker 4: kan man også få det der spejl for de andre,
Speaker 4: der sidder i gruppen og siger, okay, vi er ikke
Speaker 4: de eneste, som som har det svært, når der er
Speaker 4: fest i børnehaven, og når der er fast larven, og
Speaker 4: så videre. Fordi det er i hvert fald det, jeg oplever,
Speaker 4: at det at blive genkendt i, at det her, det
Speaker 4: er noget særligt, og det kræver noget særligt også, det
Speaker 4: kan faktisk være hjælpsomt, at man ikke føler sig så alene,
Speaker 4: eller så særlig.
Speaker 2: Kan I genkende det, som Mette siger det der, med
Speaker 2: at komme ind og faktisk finde ud af, at jeres
Speaker 2: situation er måske ikke så unik eller særlig eller forkert,
Speaker 2: som man jo godt nogle gange kan føle, når man
Speaker 2: ikke passer ind i den der kasse, som samfundet har lavet. Ja,
Speaker 6: det kan vi godt. Det er dejligt at få den spejling.
Speaker 6: Også fordi man i virkeligheden kan give hinanden tips til,
Speaker 6: hvordan man takler det. Men det er også bare rart
Speaker 6: at få at vide, at man ikke er alene i det.
Speaker 6: Fordi jeg vil sige, at størstedelen af forældre med børn
Speaker 6: kan jo sagtens gå til alle de her ting. Og
Speaker 6: det er også dejligt. men så er vi den klump,
Speaker 6: der har svært ved det, og det er bare rart
Speaker 6: at møde dem. Men det er jo også vigtigt at pointere,
Speaker 6: at størstedene kan jo sagtens gøre det her. Og det
Speaker 6: er jo super, super dejligt, men det er jo så
Speaker 6: også de mennesker, vi kommer sammen med. Det kan de godt.
Speaker 6: Så det der med at nå til erkendelsen af, at
Speaker 6: det vi gør, det er rigtigt nok. Det er okay
Speaker 6: at være måske, det vi kalder normen, lidt overbekymret, vil
Speaker 6: nogen kalde os. Men det er vi ikke. Vi er
Speaker 6: måske bare mere realistiske. Det giver god mening.
Speaker 2: Kasper, hvordan synes du, det føles det med at komme
Speaker 2: ind til ensom med det og ligge i jeres families
Speaker 2: og jeres måske alligevel ikke så særlige historie på bordet?
Speaker 2: Hvad var det for en oplevelse
Speaker 3: Jeg synes egentlig, det var måske grænseoverskridende de første gange,
Speaker 3: tror jeg, til at man lige skulle åbne sig op
Speaker 3: over for hele fællesskabet. Men jeg synes egentlig, det gik
Speaker 3: relativt hurtigt med, når man lige havde haft rundt og rundt,
Speaker 3: og ligesom jeg havde været der første gang, så synes jeg,
Speaker 3: at det der trygheden blev etableret i det fællesskab, jeg
Speaker 3: havde i gruppen, og gjorde, at jeg synes, at folk
Speaker 3: var generelt set gode til at være åbne og ærlige,
Speaker 3: og jeg følte ikke, at jeg havde behov for at
Speaker 3: skulle holde igen med noget.
Speaker 2: Men hvad betyder det også det der med, altså jeg
Speaker 2: har jo også selv børn, der har ADHD-diagnoser, og har
Speaker 2: i hvert fald haft nogle særlige behov, der har gjort netop,
Speaker 2: at Det er måske ikke så fedt at være til
Speaker 2: et eller andet stor fest, hvor der er alt for
Speaker 2: meget gang i den, og det hele er uoverskueligt, selvom
Speaker 2: de andre børn jo ser ud, som om de har
Speaker 2: det mega sjovt. Og det kan være svært at forklare
Speaker 2: sine venner eller sin familie, som ikke har børn med
Speaker 2: de samme behov. Så hvad gjorde det der med faktisk
Speaker 2: at komme ind i et rum, hvor det er jo
Speaker 2: vores grundvilkår
Speaker 3: Jeg synes, det var rart, det der med at kunne
Speaker 3: spejle sig i andre, der gjorde det. Jeg kan huske,
Speaker 3: der var nogle andre i gruppen, der delte nogle oplevelser,
Speaker 3: de havde haft, hvor det var, det kunne man jo
Speaker 3: ikke tage meget med ind til sig selv og sige,
Speaker 3: jamen det var en meget genkendelig situation i forhold til noget,
Speaker 3: man selv oplevede, og så viderefølge det var jo rart,
Speaker 3: jeg ved ikke, hvad man kan sige, men det var
Speaker 3: jo på en eller anden måde godt at høre andre,
Speaker 3: der havde siddet i samme situation. Jamen
Speaker 4: jeg tænker også på det, du sagde, Sara, det der
Speaker 4: med at ligesom få den rygdækning ind hos os til
Speaker 4: at sige, jamen det er faktisk et rigtig godt valg,
Speaker 4: det er det, vi skal gøre for vores søn, hvor
Speaker 4: man kan Gå derhjemme og være i tvivl og sige,
Speaker 4: jamen nu skuffer vi mormor og nu det ene og
Speaker 4: det andet. Og så kom ind og egentlig få den
Speaker 4: rygdækning til at sige, jamen det skal vi ikke. Det
Speaker 4: vi gør, det er faktisk det bedste. At vi træffer
Speaker 4: det valg. Det kan man godt have brug for lidt
Speaker 4: argumentation for, og i hvert fald lidt sikkerhed i at
Speaker 4: gå ud og sige, nej tak, det er kun Kasper
Speaker 4: og storsøster, der kommer. Det tænker jeg også er noget
Speaker 4: af det, som kan være vores opgave ind i det.
Speaker 4: Jeg
Speaker 3: vil egentlig godt stå derom, det du siger der, Mette,
Speaker 3: for det er jo også det, jeg oplevede, hvor før,
Speaker 3: der kunne det meget blive, måske opfattet som om, at
Speaker 3: det var Sara og jeg, der havde trodsbeslutninger om det,
Speaker 3: hvor det, at man egentlig kunne bakke det op med eksperter,
Speaker 3: ved at sige, at det er faktisk de eksperter, der siger,
Speaker 3: at det her er det bedste for barnet, så bliver
Speaker 3: det lidt mere akademisk, hvis man skal sige det sådan
Speaker 4: Ja, at man gør det på et... gennemtænkt grundlag. Det
Speaker 4: er ikke bare fordi, nej, vi gider ikke lige afsted
Speaker 4: her i lørdag, vel? Nej, vi gør det, fordi vi
Speaker 4: har truffet et bevidst valg for vores familie. Ja.
Speaker 6: Det giver i hvert fald os som forældre en større
Speaker 6: støtte i, at I støtter os i det. Fordi man
Speaker 6: har brug for den bekræftelse i, at man ikke gør
Speaker 6: det forkert. Ja. For det er nemt nok, synes jeg,
Speaker 6: med storesøster,
Speaker 3: egentlig
Speaker 6: at ramme rigtigt. Fordi der kigger man, hvad gør alle andre?
Speaker 6: Men det kan man bare ikke i den her case.
Speaker 6: Og så er det faktisk en af de vigtigste ting,
Speaker 6: det er at bakke op. Fra jeres side ser jeg
Speaker 6: ind til os som forældre, at det vi gør, det
Speaker 6: er rigtigt nok
Speaker 6: For der er ikke andre i ens omgangskreds, i hvert
Speaker 6: fald ikke i vores, som lige kan sige, det er
Speaker 6: rigtigt nok. Og selvfølgelig, det er jo bare heller ikke
Speaker 6: et facit, men lige her er der et smuligt facit.
Speaker 6: Mange mennesker er bare
Speaker 7: svært.
Speaker 4: Og så forstå, det var også noget af det, du
Speaker 4: lagde ud med at sige, forstå, hvor kommer den der
Speaker 4: adfærd fra, som er Det er lige ved at sige pisseirriterende,
Speaker 4: når man sidder ude til en familiefest. Men hvad kommer
Speaker 4: det fra? Det kommer ikke fra et dårligt opdraget barn.
Speaker 4: Det kommer fra et barn, hvor det samlede hverdagsliv og weekendliv,
Speaker 4: det er bare for belastende. Og det siger han på
Speaker 4: den måde. Så man kan også bedre tænke, at man
Speaker 4: gør det ud fra omsorg.
Speaker 6: Men det du siger der, det er nemlig bare ikke givet,
Speaker 6: at vi som forældre kan se det og forstå det.
Speaker 6: Det vil jeg sige, det er først nærmest noget, der
Speaker 6: ramte mig inden for de sidste måneder
Speaker 6: Og det kan jo virke måske en lille mulig grotesk,
Speaker 6: men vi forældre vokser jo også i opgaven. Så for
Speaker 6: to år siden, eller bare for et halvt år siden,
Speaker 6: eller et år siden, ville jeg slet ikke kunne udtrykke mig,
Speaker 6: som du lige har udtrykket dig. Og nu kan jeg
Speaker 6: jo godt se, det er alt larm, det er alt uro,
Speaker 6: der giver alt det her
Speaker 6: Jeg tror før, måske også før det halve år, jeg
Speaker 6: har været meget forvirret over, hvad er årsagerne egentlig til
Speaker 6: det her? For jeg synes ikke, det var så oversimpelt.
Speaker 7: Nej.
Speaker 6: Men
Speaker 4: det er også svært at tolke den der feedback, man
Speaker 4: får fra et barn, som virkelig har det dårligt. Sige,
Speaker 4: hvad er det her et udtryk for? Også fordi man
Speaker 4: selv bliver stresset i de situationer. Kasper, du siger, at
Speaker 4: du kunne være stresset, før i overhovedet satte jeg i bilen.
Speaker 4: Og når man er stresset, og barnet så fodrer den
Speaker 4: der stress, så kan det også være svært at finde
Speaker 4: den der omstår og sige, okay, jeg har en lille
Speaker 4: unge her, der kalder på og skal bare hjem.
Speaker 6: Og det er ikke altid lige let at forstå, at
Speaker 6: det er det, der sker, når, nu siger jeg, et strusøg,
Speaker 6: der flyver igennem luften, fordi der lige er væltet en
Speaker 6: hel hylde. En
Speaker 2: tænk situation
Speaker 6: Ja, for eksempel. Altså, det er bare ikke givet, og
Speaker 6: det kan godt være, når jeg siger det hårdt, det
Speaker 6: lyder måske tosset. Hvorfor forstår mit hoved ikke det? Men
Speaker 6: der er noget, man forstår nu. Og det tror jeg
Speaker 6: også er, fordi man har været sammen med andre, der
Speaker 6: har det
Speaker 5: på
Speaker 6: samme måde. Men også fordi man har været igennem hele
Speaker 6: det her kursusforløb, hvor man har fået en masse værktøjer.
Speaker 5: Og
Speaker 6: så selvfølgelig kan man sige, at som forældre vokser man
Speaker 6: jo også stille og roligt med
Speaker 5: opgaven
Speaker 6: alt efter hvad man ser. Men jeg synes, at der
Speaker 6: er nogle øjneåbner nu, som man ærligt godt kunne have
Speaker 6: brugt for to år siden, selvom min søn kone er
Speaker 6: fire og et halvt. Fordi jeg tror, at jeg kunne
Speaker 6: have hjulpet os. Allerede dengang. Selv det kursus kunne have
Speaker 6: hjulpet os, da han var to. Fordi jeg tror, at
Speaker 6: man kunne have taget noget i forekøbet og kunne have
Speaker 6: gjort noget mere selv.
Speaker 2: Men jeg kan da også huske, før jeg vidste, at
Speaker 2: min søn havde en ADHD-diagnose, han var bare ekstremt sensitiv,
Speaker 2: og der kan jeg da huske, hvor træt man kunne
Speaker 2: være af sig selv, når man skulle til et eller andet,
Speaker 2: hvor man lige skrev på forhånd til sine veninder, bare lige,
Speaker 2: jeg skal lige vide, eller du skal bare lige være
Speaker 2: opmærksom på, eller han har ikke sovet så meget, eller
Speaker 2: når han skulle med nogen hjem, I skal lige huske
Speaker 2: at give ham noget mad, når han kommer hjem, fordi
Speaker 2: ellers så løber han hurtigt. Altså det der med hele
Speaker 2: tiden at skulle tage forholdsregler, men ikke havde et sted
Speaker 2: at forklare det ud fra, det med at få en
Speaker 2: forklaringsramme og forstå, Hvad er det, der er på spil?
Speaker 2: Har det ikke også lettet noget i jer i forhold til,
Speaker 2: så bliver det ikke så skamfuldt, eller så at man
Speaker 2: virker så pylret på en eller anden
Speaker 6: måde som forældre? Jeg tror mere, at jeg virker mere velbegrundet.
Speaker 2: Ja
Speaker 6: For nu har jeg noget at have det i. Nu
Speaker 6: har jeg mere en større forståelse for det, og som
Speaker 6: nu sagde du, en akademisk lidt forståelse for det her.
Speaker 6: En
Speaker 3: faglighed
Speaker 6: Ja, en faglighed. Det her, det skal jeg gøre, for
Speaker 6: så ved jeg, at han har det bedre. Og så
Speaker 6: kan det godt være, at det er nogle sære ting,
Speaker 6: eller at man virker helt overbegommet. jeg ved bare, hvis
Speaker 6: jeg gør de her ting, så kan det være, det
Speaker 6: går
Speaker 5: bedre.
Speaker 6: Mette,
Speaker 2: hvor valgte du, at I skulle starte med at sætte ind,
Speaker 2: da Kasper og Sara sådan præsenterede deres families udfordringer? For
Speaker 2: der er jo masser af udfordringer at tage fat på,
Speaker 2: når ens familie eller ens børn sådan er under massivt
Speaker 2: pres
Speaker 4: Ja, og man kan sige, også nu siger jeg det
Speaker 4: lidt generelt, når man forældre starter på sådan et kursus,
Speaker 4: så har man jo lyst til at få et eller
Speaker 4: andet der bare virker på den der adfærd, som man
Speaker 4: bare ikke har lyst til at se. Og så er
Speaker 4: det faktisk hele den der proces med at gå tilbage
Speaker 4: og sige, at det allerførste, vi skal, det er at
Speaker 4: kigge bag om barnets adfærd. Ja, ja, I skal nok
Speaker 4: få det der med, hvad gør vi, når han ødelægger ting,
Speaker 4: og hvad gør vi, når han slår sin storesøster? Det kommer.
Speaker 4: Men vi starter lige nede i alle de positive strategier.
Speaker 4: Vi starter lige med at kunne kigge bag om, hvad bliver... det,
Speaker 4: når han smelter ned i nogle forskellige situationer? Hvad betyder det,
Speaker 4: når han lige kommer til at smøre noget maling på fængen,
Speaker 4: eller hvad er det nu? Hvordan skal vi forstå det?
Speaker 4: Fordi vi ved, at den der forståelse, den kalder på
Speaker 4: nogle mere omsorgsfulde tanker, nogle mere hensigtsmæssige tilgange til børnene, ikke?
Speaker 4: Så det er det første, og så arbejder vi med
Speaker 4: positive relationer, og vi arbejder med kommunikationen til barnet. Så
Speaker 4: har vi også arbejdet med ros og belønninger. Nu smiler
Speaker 4: Sara garanteret, fordi det var lige et lille bump, vi
Speaker 4: havde sammen. Men også viser det sig faktisk, at når
Speaker 4: man kommer til de der strategier, som faktisk først kommer
Speaker 4: til sidst i kurset, så er der meget, der er
Speaker 4: klaret bare ved at arbejde positivt ind med forståelse og relation,
Speaker 4: og det er så magisk hver gang, at det rykker
Speaker 4: altså ved alle ungerne. Så på grund af, at jeg
Speaker 4: læner mig selvfølgelig ind i et program, og jeg læner mig,
Speaker 4: at jeg er en ældre dame, så jeg læner mig
Speaker 4: også ind i min erfaring og siger, rolig, rolig, vi
Speaker 4: kommer til det med grænsesætning, vi kommer til det med,
Speaker 4: hvordan håndterer vi den der adfærd, vi bare ikke vil
Speaker 4: have
Speaker 4: men lige først, så skal vi noget andet. Så det
Speaker 4: greb jeg egentlig i, og ja, det er altså bare det,
Speaker 4: som rykker allermest. Hvad fik I fra
Speaker 2: Mette? Hvilke redskaber fik I, som I synes faktisk gjorde
Speaker 2: en forskel hjemme hos
Speaker 3: jer? Jeg tror, det, der gav allerstørst effekt til at
Speaker 3: starte med, det er egentlig også det, Mette nævner, det
Speaker 3: der med egentlig pludselig at skulle vende lidt om i
Speaker 3: forhold til det, som Mette siger med at sige, nu
Speaker 3: vil vi have redskaber til, hvad skal vi gøre, når
Speaker 3: alle de forkerte ting sker, hvor det, vi blev vende
Speaker 3: om til at sige, Vi skulle bygge op til at
Speaker 3: starte med at sige, hvad gør vi, når alle de
Speaker 3: gode ting sker? Fordi det er der, vi skal starte
Speaker 3: med at bygge dem op. Det er at få givet
Speaker 3: alle de her rosende ord, og tingene går godt, og
Speaker 3: beskrivende kommentarer osv. i forhold til alle de ting, der fungerer,
Speaker 3: som det skal. Fordi det er det, der bygger dem op.
Speaker 3: Og så skulle det andet gerne kunne komme lidt af
Speaker 3: sig selv og bagefter. Det var den måde, det blev
Speaker 3: solgt ind på til at starte med. Ja, det blev
Speaker 3: solgt ind, ja. Det skulle jeg også lige tro på jo,
Speaker 3: men jeg kan godt se, da vi arbejdede frem med det,
Speaker 3: det er det, der har givet allerstørst effekt i det
Speaker 3: der med at kigge på de positive ting
Speaker 2: Så i virkeligheden vinde jeres mindset? Præcis
Speaker 3: Det er jo det, jeg synes, der har været den
Speaker 3: største opnåbning. Det er den der, den der hedder opmærksomhedsreglen,
Speaker 3: tror jeg, har fanget mig meget. Det der med at
Speaker 3: sidde og sige... Tak Kasper,
Speaker 6: du kan
Speaker 3: huske den. Ja, det er det der med at skulle vinde...
Speaker 3: fokusere på den positive adfærd, frem for den negative adfærd.
Speaker 3: Hvis du fokuserer på den negative adfærd, og i talelse
Speaker 3: den når for barnet, så gør barnet bare mere af det. Hvorimod,
Speaker 3: hvis du fokuserer på den positive adfærd, og gør mere
Speaker 3: af det, så gør barnet mere af det. Det er
Speaker 3: jo svært, det der med, at man er vant til
Speaker 3: at sige, du skal ikke, men det skal man være
Speaker 3: vant til at sige, du skal, og så have den erstatningsadfærd,
Speaker 3: der er positivt, for at sige, hvad du skal gøre,
Speaker 3: som er det rigtige adfærd at gøre. Det er svært.
Speaker 3: Og det er det stadigvæk. Men vi arbejder på
Speaker 6: det. Men jeg vil også sige, at uden det kursus,
Speaker 6: tror jeg slet ikke, man kunne have vendt sit mindset.
Speaker 6: Fordi jeg tror slet ikke, det er sådan, man som
Speaker 6: menneske egentlig tænker
Speaker 6: Og det er slet ikke sådan, vi måske har opdraget
Speaker 6: før i tiden. Og det er jo nok en anden måde,
Speaker 6: vi også kigger på det i dag. Men jeg tror ikke,
Speaker 6: vi var ikke selv kommet frem til at vende det
Speaker 6: på den her måde.
Speaker 7: Nej,
Speaker 4: og det er jo ikke særligt for jer. Altså det
Speaker 4: er jo helt evolutionært, at vi er bagnet til at
Speaker 4: reagere på ting, vi ikke vil have, fordi de kan
Speaker 4: være farlige. Så det er jo helt naturligt, at det
Speaker 4: gør vi. Og så kræver det det der ekstra arbejde
Speaker 4: igen at sige, hvordan får vi fodret og boostet med
Speaker 4: vores opmærksomhed, det vi gerne vil have. Og ros. Hvor
Speaker 4: hurtigt kunne I
Speaker 2: fornemme, at der kom en eller anden gavnlig effekt ud
Speaker 2: af det, eller I satte en positiv udvikling i gang?
Speaker 2: Eller hvordan kunne I fornemme det
Speaker 3: Der var jeg oplevet, det var, hvor streng han begyndte
Speaker 3: at gentage de ting, jeg sagde. Så hvis jeg sagde
Speaker 3: nogle kommentarer, kommenterede på noget af det, han gjorde, så
Speaker 3: kunne han finde på, hvis jeg har gjort det mange gange,
Speaker 3: så dagen efter begyndte han selv at gentage tingene. Eller
Speaker 3: måske også sige til mig, far, du skal ikke sidde
Speaker 3: og kommentere på, at jeg koncentrerer mig. Det var blevet
Speaker 3: for meget åbenbart. Men det viser i hvert fald, at
Speaker 3: så er det trængt ind hos ham. Ja.
Speaker 2: Mette, jeg ved, at du nævnte også lige før, at
Speaker 2: det her belønningsskema sikkert virker hos alle, men at det
Speaker 2: var ret interessant i denne her case hos Sara og
Speaker 4: Kasper. Hvorfor? Jamen, og det er jo ikke fordi, at
Speaker 4: Sara er den første mor, jeg har mødt, der siger,
Speaker 4: at det der belønning, det tror jeg ikke på. Men
Speaker 4: hun er faktisk den første mor, jeg har mødt, der siger,
Speaker 4: men jeg gør det alligevel. Fordi at det var sådan
Speaker 4: en dedikation, og vi ved jo, at det der med
Speaker 4: små belønninger og sådan noget, det er virkelig vigtigt i
Speaker 4: en ADHD-hjerne, så det der med at sige, prøv det
Speaker 4: nu lige at lave et belønningsskema, hvad sker der, hvis
Speaker 4: du måske selv bliver klar til at gå ud i bilen,
Speaker 4: kan der være nogle små stempler på hånden, et klistermærke,
Speaker 4: et tykkum i udbilen, og så har jeg sådan et principielt,
Speaker 4: det kan du selvfølgelig selv uddybe, det skal ikke belønnes
Speaker 4: for noget, man forventer i forvejen, hvorfor skal vi det?
Speaker 4: Og så har vi sådan et telefonopkald i løbet af ugen,
Speaker 4: og så ringer jeg til Sara og siger, at jeg
Speaker 4: har lavet et belønningsskema, og det virker. Og det var
Speaker 4: bare så sejt det der med at egentlig have den
Speaker 4: der værdimæssige modstand på en tilgang til et barn, og
Speaker 4: så prøve det, og så opdage, at den der ADHD-hjerne
Speaker 4: kalder altså på et eller andet, jeg er nødt til
Speaker 4: at overgive mig til. Nu er det jo ikke sådan,
Speaker 4: at det virker for evigt med jeres søn, det ved
Speaker 4: jeg godt. Men nok nogle nye belønninger. Ja, det er
Speaker 4: en ongoing ting.
Speaker 2: Men Sarah, hvad var det, der strittede på dig i
Speaker 2: forhold til denne her belønningsmetode? For jeg vil sige, at
Speaker 2: jeg synes måske godt, at jeg kan relatere til det der,
Speaker 2: men det skal du da kunne
Speaker 6: Det var jo lidt det, som jeg ville sige. Jeg
Speaker 6: synes altså, at det var noget pjat at skulle give
Speaker 6: belønninger for noget, man bare burde kunne, men også det
Speaker 6: her med, at nu giver jeg dig den her opgave,
Speaker 6: og nu skal du egentlig bare løse det. Men når
Speaker 6: man så siger det, som man lige sagde der, så
Speaker 6: giver det jo også mening, at et barn, uanset alder næsten,
Speaker 6: os næsten, jeg vil også pointere, uanset er det HD-ern
Speaker 6: eller ej, at det bare ikke lige så ondt altid
Speaker 6: fungerer
Speaker 6: Så vi prøvede selvfølgelig de skemer, for nu er vi
Speaker 6: på det akkusus, så vi skulle lave vores lektier, som
Speaker 6: Kasper ville sige. Og så prøvede vi det på begge børn,
Speaker 6: og jeg vil sige, vores store pige har altså taget
Speaker 6: tøj på morgenen lige siden, og det gad hun overhovedet
Speaker 6: ikke at gøre. Det lettede bare lige i morgenen, selvfølgelig
Speaker 6: var det ikke, så presser det, at hun skulle hun.
Speaker 6: Men det lettede da hele morgenen, at nu gør hun
Speaker 6: det bare, og det har virket lige siden. Oliver, der
Speaker 6: skal vi lige i gang med skemet en gang til. Nej.
Speaker 6: Vores dreng, der skal vi lige i gang med skemet
Speaker 6: en gang mere. Men altså, det virkede, og det var fordi,
Speaker 6: de syntes, det var sjovt. Det blev en leg. Men
Speaker 6: en af grundene til, at jeg også drittede for mig,
Speaker 6: det var nok også, nu bliver det meget lavpraktisk, det er,
Speaker 6: at der skulle ligge en sadel fremme. Og alt nyt
Speaker 6: i vores hjem, det fungerer ganske enkelt ikke. Det bliver ødelagt.
Speaker 6: Der gik heller ikke mange dage i den uge. Så
Speaker 6: var det skema ødelagt. Det var reddet tusind stykker, og
Speaker 6: det var ikke hans eget skema. Det er jo nemlig
Speaker 6: stort set et skema
Speaker 6: Og så har man balladen.
Speaker 7: Det
Speaker 6: skynder også brændende nyt at gøre det, der skulle til,
Speaker 6: for at det lykkes. Men det er lige så meget,
Speaker 6: det tror jeg, der strider imod sådan en som mig.
Speaker 6: Det er, at vi er presset nok i forvejen.
Speaker 5: Det er
Speaker 6: faktisk ikke overskue, at der skal ligge en sædel frem.
Speaker 6: Og det virker godt nok tosset
Speaker 6: Men simpelthen en og alene den grund, at han ødelægger alt,
Speaker 6: hvad du putter ind, der er nyt. Fordi det forstyrrer
Speaker 6: den orden, der
Speaker 2: er i forvejen formentlig. Ja
Speaker 6: det er jo lidt det, der er spørgsmålet. Det må
Speaker 6: det jo gøre, ja. Så det blev mere sådan en
Speaker 6: større belastning, synes jeg, at jeg så skrød op efter
Speaker 2: det her
Speaker 6: schema.
Speaker 2: Og de konflikter, der eventuelt kunne...
Speaker 6: Men der var sgu mange gode ting ved
Speaker 4: det. Ja, men det er et arbejde at skulle forandre
Speaker 4: sit forældreskab og skulle gå hjem hver uge og øve
Speaker 4: nogle ting og komme tilbage og faktisk også fortælle til lærerne,
Speaker 4: nu laver jeg gåseøjne, at man har afprøvet de her ting,
Speaker 4: så det kan nogle gange føles, måske særligt omkring belønningsskemaet, puh,
Speaker 4: så skal vi til at finde ud af, for hvilken adfærd,
Speaker 4: og hvad er belønningen, og vi skal følge op på
Speaker 4: det hver dag, og hvad hvis barnet ikke gør det?
Speaker 4: Det er bare et knokkel, ikke? Og når man har
Speaker 4: knoklet med det, så får man selv belønningen i form af,
Speaker 4: at at man har et barn, der måske har lettere
Speaker 4: ved at følge en rutine.
Speaker 2: Kasper, hvad oplevede I, det gjorde ved hans adfærd? Er
Speaker 2: de indført, det her belønningsskimmer?
Speaker 3: Jamen, det belønningsskimmer, vi havde, det mønnede sig jo på
Speaker 3: hans tandbørstning. Så vi havde da faktisk en periode på
Speaker 3: nogle uger, hvor det lykkedes ham at børste til dig,
Speaker 3: som man skulle, og ikke stride imod, og egentlig sælge
Speaker 3: op til den del.
Speaker 2: Så der var ligesom en hurtig payoff på det, kan
Speaker 2: man sige. Der var en hurtig payoff
Speaker 3: ja. Ja, så den er så blevet aftalt lidt igen,
Speaker 3: så jeg tror, vi skal i gang med beløbningsskema igen,
Speaker 3: for at få sat i gang med den tandbørstningseffekt.
Speaker 2: Men sådan er det jo også, er det ikke det
Speaker 2: med det, at netop, du ved, når alt er nyt,
Speaker 2: og man afprøver det, så kan det være nemmere at
Speaker 2: få det gjort, men så bliver det måske ikke så presserende,
Speaker 2: eller i hvert fald ikke så nyt længere, eller også
Speaker 2: er det et nyt fokusområde, og så skal man ligesom
Speaker 2: genopleve det igen, sådan oplever jeg det i hvert fald,
Speaker 2: det her med, at så fader det jo både væk
Speaker 2: fra ens egen bevidsthed, Og måske også for barnets
Speaker 4: Ja, og nogle gange er man jo heldig, at så
Speaker 4: er det flyttet ind og er blevet en rutine, og
Speaker 4: så tænker man ikke over det mere. Og andre gange,
Speaker 4: så skal der længere tid til. Også særligt, hvis man
Speaker 4: har opbygget det omkring en situation, som man kan sige,
Speaker 4: at man har øvet sig på i lang tid at
Speaker 4: få en træls adfærd omkring et barn, der stritter imod
Speaker 4: nogle forældre, der kommer til at skille ud og alt
Speaker 4: det der. Så kan det tage lang tid, at barnet opdager,
Speaker 4: at det faktisk også foregår på en ny måde. Så
Speaker 4: det er virkelig et arbejde, som kan blive ved, og
Speaker 4: nogle gange skal man justere på både det, man belønner
Speaker 4: og belønningen i det, og nogle gange skal barnet inddrage
Speaker 4: og sige, hvad kunne det være fedt, Jeg tror, at
Speaker 4: jeres dreng på et tidspunkt syntes, at han ville gerne
Speaker 4: have mønter. Han syntes, at mønter, og det var bare
Speaker 4: sådan nogle små 50 ører, var det ikke? Jamen, det
Speaker 4: var sådan set det, der var det guld, når man
Speaker 4: havde børstet tænder. Og igen, som du siger, Mette, så
Speaker 4: kan man blive ved. Så holder det 14 dage, og
Speaker 4: så skal man finde på noget nyt.
Speaker 6: Så ja. Jeg tror også, at nu snakker vi om tandbørstning,
Speaker 6: og for mange kunne det lide som en simpel opgave.
Speaker 6: Jeg tænker, at folk, der måske har hørt det her,
Speaker 6: forstår os godt. Men tandbørsning var jo så bare en
Speaker 6: af de tusind ting, der var en udfordring
Speaker 6: Så kan man få noget af de her rutineopgaver til
Speaker 6: at køre, så er det lettere både for ham, men
Speaker 6: også for os at takle det, der så faktisk er
Speaker 6: ægtesvært
Speaker 4: Ja, så man fordeler sin energi, og det, der bliver
Speaker 4: lagt ned, man kan sige på et andet opmærksomhedsniveau for barnet,
Speaker 4: fordi det ryger ned i forhold til at brænde hjerneenergi af,
Speaker 4: hvis noget bare bliver en rutine, ikke? jamen så har
Speaker 4: man den der energi til de ting, man faktisk skal
Speaker 4: øve sig på. Hvis morgenen har kørt, kan man sige,
Speaker 4: i en rutine, jamen så har man energi, når man
Speaker 4: kommer hen i børnehaven til at kunne være med i
Speaker 4: nogle sociale ting og nogle lege. Men hvis man har
Speaker 4: brugt alt hjernens energi på bare at få tøj på
Speaker 4: og få morgenmad og tis og børstenner, jamen så er
Speaker 4: man måske helt flad på batteriet, når man møder op
Speaker 4: til det, man egentlig skulle skulle kunne deltage i. Og
Speaker 4: det samme som forældre
Speaker 2: Når det lige pludselig har været en god morgen, og
Speaker 2: man bare sådan, okay, sådan kan man også komme ud
Speaker 2: af døren og starte sin dag. Kasper, var der ting,
Speaker 2: der tidligere var helt umulige at gøre, som jeres dreng
Speaker 2: lige pludselig godt kunne, altså fra I starter forløbet hos
Speaker 2: Mette og sådan undervejs i processen, er der noget, hvor
Speaker 2: I tænker, okay, det var døgn. Supersvært for et halvt
Speaker 2: år siden. Det er det ikke mere.
Speaker 3: Det kan være, at du har nogle gode idéer
Speaker 6: Jeg bliver nok ærlig nødt til at svare nej. Det
Speaker 6: synes jeg ikke, det er. Men jeg synes, der er
Speaker 6: mange gode glemt. Og jeg tror bare mere som forælder,
Speaker 6: der står jeg bedre i at kunne takle situationer, men
Speaker 6: også bare at takle det at være forælder til ham.
Speaker 6: For det her, det bliver jo en ongoing process, vi
Speaker 6: skal udvikle os i. Så derfor tror jeg på, at
Speaker 6: at det her nok skal hjælpe os, også på sigt.
Speaker 6: Men der er også nogle ting, der så kan sige,
Speaker 6: at jeg tror, at det har noget med det at gøre,
Speaker 6: at for eksempel lege vores børn meget bedre sammen nu.
Speaker 6: Hvordan oplever I den ændring? Hvad var udgangspunktet, og hvor
Speaker 6: er det? Jamen, jeg synes egentlig slet ikke rigtigt, at
Speaker 6: de kunne finde hinanden i det her. Og så, ja,
Speaker 6: jeg har jo en forestilling om, at vi har jo
Speaker 6: leget rigtig meget på det her kursus.
Speaker 5: Det er jeg
Speaker 6: glad
Speaker 5: for at høre,
Speaker 6: ja. Altså, vi har leget rigtig meget en til en
Speaker 6: med vores søn, og På en eller anden måde har
Speaker 6: jeg jo en forestilling om, at det er noget af det,
Speaker 6: der har givet en masse gode ting til ham, så
Speaker 6: han måske bedre kan være alene med storesøster. Men også
Speaker 6: igen det, som Kasper har refereret til, det her med
Speaker 6: den her positive tilgang til alt, hvad han gør, der
Speaker 6: er godt. Det må have givet ham noget inde i
Speaker 6: hans krop, men uden det sådan er banebrydende, til at
Speaker 6: der er noget, der rykker. Det rykker bare i meget
Speaker 6: små bidder, og det tror jeg, man som forældre skal
Speaker 6: være meget tålmodig omkring. Og så rykker det lidt derhjemme,
Speaker 6: hvor det egentlig, nu siger jeg, har gået fornuftigt, fordi
Speaker 6: vi har det der kæmpestilag, som ringer med, hvad vi
Speaker 6: skal gøre. Men så har det været rigtig svært i børnehaven.
Speaker 6: Og sådan tror jeg, at det bare er
Speaker 2: Med det som familieland, er man jo oftest hos jer,
Speaker 2: når man synes, man har prøvet hundredvis af ting selv,
Speaker 2: og ikke længere kan finde hovedet at hale i, hvad
Speaker 2: pokker man skal stille op, eller hvor man skal sætte ind.
Speaker 2: Hvorfor er det, at Sådan noget som belønningsskemaet, som jo
Speaker 2: virker udefra set relativt simpelt, og man kan godt sidde
Speaker 2: som forælder og tænke, hvorfor fanden tænker jeg ikke på det?
Speaker 2: Fordi det er jo ikke astrofysik, vi er ude i.
Speaker 2: Hvorfor virker de der simple
Speaker 4: teknikker? Jamen, det er jo virkelig praksisnære. Ja, det er
Speaker 4: ikke rocket science, vi praktiserer, og meget af det kan
Speaker 4: synes en selvfølgelig det ikke. men det er lidt den
Speaker 4: der kombi af, jamen i hvilken rækkefølge, hvordan prioriterer man
Speaker 4: sin tilgang til barnet? Vi kan ikke arbejde på alle
Speaker 4: fronter på én gang. Hvordan kan man udvælge et eller andet,
Speaker 4: man starter med? Og så synes jeg også, som vi
Speaker 4: har haft i den her samtale også, det der med
Speaker 4: hele forståelsen, og forståelsen holdt sammen med, jamen hvad kalder
Speaker 4: det på for en tilgang? Og så måske få en
Speaker 4: palette af forskellige tilgang, som også er positive, altså hvordan
Speaker 4: kan vi Hvordan kan vi støtte vores barn i den
Speaker 4: gode udvikling? Det er sådan ligesom det, der er essensen
Speaker 4: i det. Og så er det jo, altså vi arbejder
Speaker 4: jo forskningsbaseret, så det er jo ikke sådan noget hokus pokus, tryllestøv,
Speaker 4: hvad kan vi finde på i dag? Det er jo et,
Speaker 4: altså de programmer, de forældreprogrammer, vi arbejder med, de er
Speaker 4: jo forskningsbaseret, og vi forsker også undervejs på den måde,
Speaker 4: at forældrene får en, nogle spørgeskemaer og nogle krydser, og
Speaker 4: vi kigger på det før og efter målinger. Plus at
Speaker 4: vi hører nogle fortællinger, og ja, det er jo ikke sådan,
Speaker 4: at vi tror, at så er alt løst efter 12 uger,
Speaker 4: men vi sætter en proces i gang, hvor forældrene forhåbentlig
Speaker 4: går fra os efter de der 12 uger med sådan
Speaker 4: lidt mere sikkerhed om, jamen jeg har noget på min
Speaker 4: palet at sætte ind med, når jeg står i forskellige situationer,
Speaker 4: så det er lidt at lægge magtesløsheden ned. Det er
Speaker 4: i hvert fald sådan
Speaker 3: en
Speaker 4: intention, jeg har, selvom man så kan sige, der bliver
Speaker 4: ved at opstå svære situationer. Barnets yderrammer forandrer sig jo også.
Speaker 4: Så bliver en børnehave til en skole, og så bliver
Speaker 4: man til en tweenie, og så bliver man til en teenage, osv.
Speaker 4: Men at man hele tiden kan tænke, jamen, jeg kan
Speaker 4: godt håndtere det her. Jeg ved, hvor jeg står, og
Speaker 4: jeg ved, at jeg er en god forælder.
Speaker 2: Så med de kompetencer i hvert fald, så har du...
Speaker 6: Det er jo nok lidt noget af det første, du nævner,
Speaker 6: det her med at netop få kompetencerne, og nok noget
Speaker 6: af det, jeg nævner til start med her, at derfor
Speaker 6: kunne jeg egentlig godt have brugt det noget tidligere. Fordi
Speaker 6: jeg egentlig mener, at uanset hjernen, så kan alle egentlig
Speaker 6: bruge mange af de her metoder.
Speaker 5: Ja.
Speaker 6: Så jeg tror egentlig, at vi har stået et bedre sted,
Speaker 6: hvis nu vi kunne have haft opdaget det her noget før,
Speaker 6: eller nogen kunne have refereret til os, at det kunne
Speaker 6: være en idé. Fordi det ville have hjulpet os som forældre.
Speaker 6: Nu siger jeg lidt noget skørt, men det er jo
Speaker 6: lidt det samme. Du kan få at køre godt, det
Speaker 6: skal du betale for. Men børn, det kan vi jo
Speaker 6: bare få.
Speaker 4: Uden egentlig
Speaker 6: at få en håndstrækning. Og mange
Speaker 4: af os,
Speaker 6: vi har jo læst på universitetet, men vi har jo
Speaker 6: læst noget helt andet. Vi forstår os jo egentlig ikke på,
Speaker 6: hvad kan hjælpe vores børn.
Speaker 2: Når børnene
Speaker 6: er tit lidt mere
Speaker 2: komplicerede end bilen. Ja, lige præcis. Og så er der
Speaker 4: ikke
Speaker 6: engang en manual.
Speaker 2: Nej,
Speaker 6: det er lidt trist. Men også fordi meget af det,
Speaker 6: vi har lært, bruger jeg jo på begge børn. Jeg
Speaker 6: bruger det jo ikke kun på min søn. Det er
Speaker 6: jo begge børn, hvor det sådan set virker
Speaker 7: på
Speaker 6: Og det synes jeg jo er dejligt
Speaker 4: Ja. Og man kan sige, vi vil jo gerne se
Speaker 4: forældre så tidligt som muligt nærmest. Altså gerne for tre
Speaker 4: års alderen, men Men man skal jo også nå til
Speaker 4: den erkendelse, at jeg står med noget særligt her. Og
Speaker 4: der kan jo godt gå nogle år, hvor man tænker,
Speaker 4: at det er særligt. den der erkendelse af, at der
Speaker 4: er noget, der er sværere for mit barn end for
Speaker 4: alle gennemsnitsbørnene, den skal man jo også lige lande i,
Speaker 4: før man rækker ud
Speaker 2: Og især faktisk tror jeg, det er svært, hvis det
Speaker 2: er ens ældste barn, fordi man ikke har en sammenligningsgrundlag derhjemme,
Speaker 2: hvor der har I trods alt haft noget, hvor I
Speaker 2: kunne se, hvad er normal udvikling, og hvad er typisk
Speaker 2: for det, eller hvor afviger det. Nu er der gået
Speaker 2: det her halve års tid siden, I bankede på døren
Speaker 2: hos Mette og Center for ADHD +. Det er jo
Speaker 2: ikke lang tid, det ved jeg godt, og I er
Speaker 2: jo kun sådan lige i gang med at finde det
Speaker 2: her nye sprog og de nye metoder og sådan noget.
Speaker 2: Men Kasper, hvad har det gjort for dig og Sara
Speaker 2: det med, at I faktisk har fået en eller anden fælles,
Speaker 2: hvad kan man sige, værktøjskasse, hvor I ser på det
Speaker 2: fra samme side, I kender metoderne, I kan støtte hinanden
Speaker 2: i og sådan noget. Det tænker jeg også måtte tage
Speaker 2: et eller andet af, at man ikke hele tiden er
Speaker 2: i tvivl om, hvad stiller vi op her og hvad
Speaker 2: er det rigtige og forkerte.
Speaker 3: Ja, det synes jeg. Det er, at vi har sådan et,
Speaker 3: i hvert fald også lidt et fælles sprog, hvis man
Speaker 3: skal sige sådan, i forhold til, hvad der er rigtigt
Speaker 3: og forkert, hvor man måske også kunne, før var det
Speaker 3: måske mere holdningsbaseret, så kunne det være meget subjektivt, hvor
Speaker 3: man havde forskellige syn på, hvad var det rigtige at
Speaker 3: gøre i situationen, hvor nu har man trods alt et
Speaker 3: fælles sprog på, hvad er det, vi har fået at
Speaker 3: vide på kurset, og lære, hvad der er rigtigt. Så
Speaker 3: det tænker jeg også, synes jeg egentlig også, vi bruger
Speaker 3: det jo meget til... at man faktisk også nogle gange
Speaker 3: kan forstå den andens agering i situationen, fordi man kan
Speaker 3: genkende nærmest de ting, der bliver sagt. Nå, nu bruger
Speaker 3: du det der værktøj, vi lærte der. Nu er hun
Speaker 3: i gang med det der. Ja, præcis, hvor man lige
Speaker 3: kan genkende de ting der, som gør, at man ikke tænker,
Speaker 3: hold da op, det var ondt lidt det, hun lavede der,
Speaker 3: og man egentlig forstår, okay, hun gør det, fordi det
Speaker 3: er det, vi har lært, hvad vi gør. Og så
Speaker 3: kan man egentlig også på en måde understøtte det, ved
Speaker 3: at bygge videre på det i situationen, ikke?
Speaker 6: Det største fælles sprog kommer til udtryk for, når maden
Speaker 6: flyver gennem luften til spisning eller et eller andet, der
Speaker 6: måske er meget uhensigtsmæssigt, så får vi et eller andet
Speaker 6: bud øjenkontakt. på en eller anden måde, så har vi
Speaker 6: sådan noget usagt. Okay, vi ved, vi ignorerer lidt, at
Speaker 6: der nu ligger låg på steg igennem hele stuen. Og
Speaker 6: det vi gør, det er, at den ene tager vores
Speaker 6: dreng og hjælper egentlig ham med, nu går vi op
Speaker 6: og spiser det, der lige var tilbage på salat, når
Speaker 6: den anden rydder lige op. Og i sådan en helt
Speaker 6: almindelig familie lyder det jo helt tåbeligt, for selvfølgelig kan
Speaker 6: man ikke smide melokestegsmad. Men det hjælper bare ikke rigtigt
Speaker 6: at blive vred. Så det synes jeg egentlig er meget interessant,
Speaker 6: det her med, at man kigger hinanden i øjnene, og
Speaker 6: så ved man i mange tilfælde, ikke altid, men i
Speaker 6: mange tilfælde,
Speaker 2: hvad
Speaker 6: vi lige
Speaker 7: gør.
Speaker 6: Men
Speaker 2: det må jeg også tænke, at jeg har gjort et
Speaker 2: eller andet ved sådan jeres samlede stressniveau. Det at have
Speaker 2: en forståelse eller hvad.
Speaker 3: Jeg synes det selv. Det har givet mig rigtig meget
Speaker 3: med at få de her værktøjer, kan man sige. Man
Speaker 3: kan arbejde med at forstå, hvad det er. Så jeg
Speaker 3: tror stadigvæk, der er et stressniveau. Den er jo stadigvæk
Speaker 3: ikke forsvundet, men jeg tror, at man er blevet mere
Speaker 3: bevidst omkring det der med at prøve at være rolig
Speaker 3: i situationen. Og så lad være med at lade sig
Speaker 3: stresse af situationen. Det er jo en af de værktøjer,
Speaker 3: man skal arbejde med, fordi det er det er derfor,
Speaker 3: at du selv har den smidt op på barnet. Så
Speaker 3: det hjælper jo et eller andet sted, men man også
Speaker 3: selv får slappet af at sige, der er jo sådan
Speaker 3: et klip, der bliver vist, hvor et barn, der spilder
Speaker 3: noget saftevand, den tænker jeg tit tilbage på i forhold
Speaker 3: til den der, hvor man så siger, jamen det er
Speaker 3: jo bare saftevand, der er blevet spildt. Og hvis man
Speaker 3: har det i baghovedet, så hjælper det lidt med at
Speaker 3: slappe lidt af nogle gange i situationen. Det er bare
Speaker 3: en leversteg
Speaker 4: med på
Speaker 6: guldtæppet
Speaker 3: Præcis, det er bare leversteg. Det er bare
Speaker 6: flipperens. Ja, men det er også det med at skælde
Speaker 6: ud på en eller anden måde, så bliver det jo
Speaker 6: mindre fordi man før måske havde mere fokus på, at
Speaker 6: den der løbsteg, det er simpelthen, de sidder fløj igennem luften,
Speaker 6: hvor nu har man næsten glemt, nå, den er jo fløjet,
Speaker 6: der er desuden fløjet ti ting i dag, men jeg
Speaker 6: har egentlig mere tænkt på, okay, hvordan håndterer vi lige
Speaker 6: vores dreng nu, og hvordan får vi egentlig ruttet op,
Speaker 6: sådan at han ikke, ja, kommer til at træde mere
Speaker 6: rundt i det løbsteg, for det kunne også være en
Speaker 6: situation
Speaker 2: Men jeg tænker også, den stress, altså igen, nu taler
Speaker 2: jeg jo ud fra, hvad jeg selv har haft oplevet,
Speaker 2: den stress, der er forbundet med, når du ikke ved,
Speaker 2: hvad der er på spil, og du ikke ved, hvad
Speaker 2: der er galt, og den, du nogle gange som forældre
Speaker 2: godt kan sidde i og tænke, det her får jeg
Speaker 2: jo aldrig løst. Jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op,
Speaker 2: og jeg ved ikke, hvor det kommer fra. Altså kan
Speaker 2: I mærke, at I har fået en anden ro, der
Speaker 2: ved faktisk at få den her forståelsesramme i hvert fald
Speaker 6: Derhjemme synes jeg, at man er blevet mere rolig. Jeg
Speaker 6: synes desværre, at man er lige så presset og stresset,
Speaker 6: når man er uden for ens dør, fordi andre ikke
Speaker 6: kender de her, nu siger jeg lidt uskrevne regler, som
Speaker 6: vi lidt følger over for
Speaker 3: den her
Speaker 6: type af børn. for havde det været vores ældste, så
Speaker 6: havde det været helt okay at sige, nej, der skal
Speaker 6: ikke flyves noget som helst gennem luften. Men her har
Speaker 6: vi ligesom fokus på noget andet, og det er vildt
Speaker 6: svært at forklare alle andre, at når der nu flyver
Speaker 6: noget gennem luften, hvor end vi er henne, eller det
Speaker 6: kan også være, at man kommer til en fødselsdag, og
Speaker 6: bordene er typisk dækket. Det er ikke så super rart
Speaker 6: for os, for det er faktisk rigtig stressende, når der
Speaker 6: er et dækket bord, fordi de sidder og farer hen
Speaker 6: og vil vælte alt, hvad der er på det
Speaker 5: bord
Speaker 6: Øh, Og der skynder vi os jo bare lidt på,
Speaker 6: at der er nok allerede noget, der ignorerer det. Hvor
Speaker 6: det kan man godt se, så står alle sådan, hold
Speaker 6: da op. Så er det sværere, fordi man får de blikke. Ja,
Speaker 2: det giver god mening. Men trods alt, den mindre stress derhjemme,
Speaker 2: giver jeg sikkert noget overskud i nogle andre situationer med
Speaker 4: Jamen præcis den der beskrivelse, det er det, vi kalder
Speaker 4: at have sådan en, man kan kalde det selektiv opmærksomhed,
Speaker 4: altså hvor man siger igen, jamen jeg kan ikke tage
Speaker 4: alle kampe lige nu, og lige nu der arbejder vi
Speaker 4: med noget andet, så der kan stå en familie rundt
Speaker 4: omkring og sige, hvorfor tager jeg ikke af, at han vælter,
Speaker 4: hvorfor får han ikke en sådan offentlig rettesættelse, så man
Speaker 4: kan se, at I opdrager på jeres barn, hvor alt
Speaker 4: det der udskrevne er, Jamen det gør vi, men det
Speaker 4: er noget andet, vi arbejder med lige nu, og vi
Speaker 4: er nødt til at have en kæmpe stor kasse, der hedder,
Speaker 4: altså det tager vi os ikke af, og så en mindre,
Speaker 4: og den kamp, den tager vi. Men der er en
Speaker 4: kæmpe stor bole, hvor man putter kampe ned, som ikke
Speaker 4: skal tages her nu. Pytkassen. Præcis. Og det kan de
Speaker 4: jo ikke vide, de kan bare se et forældrepar, der
Speaker 4: ikke siger, nej, nej, det må du da ikke, og
Speaker 4: sådan gør man ikke. Og det er vildt stressende, at
Speaker 4: de andre ikke kender, kan man sige, reglerne. Vi prøver
Speaker 4: at have sådan en aften på centeret, hvor vi inviterer relationer, bedsteforældre,
Speaker 4: familie og også børnenes fagprofessionelle. Der var jeres familie talstærkt
Speaker 4: mødt op. Og der prøver vi faktisk at sige det
Speaker 4: der med, prøv at høre, forældrene knokler vildt meget. Det
Speaker 4: er ikke sikkert, I kan se, hvad der er i
Speaker 4: fokus lige nu, men det gør de. Og I kan
Speaker 4: spørge til det, men lad være med at tro, at
Speaker 4: der ikke bliver arbejdet, for det gør der
Speaker 2: Hvordan var det egentlig at have sådan en, altså det
Speaker 2: der med, at man får den forståelse bredt ud til
Speaker 2: de omgivelser, som måske kan være svære at sætte ind
Speaker 2: i en situation?
Speaker 6: Jeg synes jo, den var rigtig, rigtig vigtig. Men nu
Speaker 6: er jeg jo så også bare ærlig, jeg er i
Speaker 6: tvivl om, hvor meget der sådan, hvor meget forståelse der
Speaker 6: stadigvæk er for
Speaker 7: det.
Speaker 6: Og det forstår jeg godt, fordi at når de ser ham,
Speaker 6: så har han alligevel et mere roligt temperament. På en
Speaker 6: eller anden måde. Så er der for eksempel lige det
Speaker 6: med et opdækket bord. Men det er ikke alle, der
Speaker 6: lige ser det. Det er kun dem, der lige står
Speaker 6: der jo. Så på en eller anden måde kan jeg
Speaker 6: godt se, at det faktisk er svært at helt præcis
Speaker 6: forholde sig til. Fordi at de her, eller i hvert
Speaker 6: fald vores barn, kan godt være lidt det. Han er
Speaker 6: jo ikke på anderledes, når vi er sammen med familien.
Speaker 6: Men jeg kan godt se, at han har måske ikke
Speaker 6: de her tusind reaktioner. som han måske har i andre settings,
Speaker 6: men han har bare stadig mange reaktioner. Og han har
Speaker 6: nok bare ikke tusind reaktioner, fordi vi er på arbejde.
Speaker 4: Altså de fleste børn, også dem, der ikke er neurodivergente,
Speaker 4: de viser den pæne side, når man er ude. Man
Speaker 4: gør
Speaker 2: sig
Speaker 4: umage. Ja, man gør sig umage og står på tæer,
Speaker 4: når man er ude. Og så får dem, der elsker
Speaker 4: en mest, de får skraldet. Sådan er det jo med
Speaker 4: os fleste mennesker. Og det er jo sandsynligvis det jeres
Speaker 4: døgn også gør, så de ikke helt får indkig.
Speaker 2: Der er gået et halvt års tid, siden I kom
Speaker 2: med jeres familiehistorie og udfordringer til Mette og Center for
Speaker 2: ADHD +. Det er ikke lang tid at måle på,
Speaker 2: det ved jeg godt, men hvordan har jeres familie det
Speaker 2: i dag, eller hvordan har jeres samlede trivsel det i dag,
Speaker 2: i forhold til da I søgte hjælp?
Speaker 6: Jeg synes derhjemme, at det er bedre, og det måske
Speaker 6: nærmer sig de her mere 4-5 stykker, som du nævner
Speaker 6: til at starte med. Men det er det jo igen kun,
Speaker 6: fordi man gør så mange overvejelser. Du forklarede lidt selv,
Speaker 6: at der er mange skridt, før man skal noget. Det
Speaker 6: er også noget, vi har forsket i med ham. Skal
Speaker 6: vi noget, så ved han det ikke, før vi faktisk
Speaker 6: går ud i bilen. Man har også fundet ud af
Speaker 6: nogle ting, der gør, at det gør det Og så
Speaker 6: igen vores usagte sprog til hinanden, fordi vi har et
Speaker 6: fælles sprog. Det er helt overbevidst om, at det gør
Speaker 6: noget vandebrydende for vores trivsel derhjemme.
Speaker 2: Hvis I skulle give et godt råd videre til andre familier,
Speaker 2: der sidder med en situation, der kunne minde om jeres egen,
Speaker 2: måske endda råd, som I godt selv ville have haft tidligere,
Speaker 2: inden I fik dem. Hvad skulle det så være? Det
Speaker 2: kan være, at I har hver jeres. Det kan også være,
Speaker 2: at det giver mening det samme
Speaker 3: Jamen, altså, jeg tænker fra de værktøjer, vi fik fra
Speaker 3: kurset af, jamen så tænker jeg, at det er den
Speaker 3: her med opmærksomhedsreglen. Med at sørge for at lægge fokus
Speaker 3: på den positive adfærd, frem for den negative adfærd, og
Speaker 3: For hver gang du har en i rette sættelse, så
Speaker 3: skal du have fem positive interaktioner. Det er regel nummer
Speaker 3: et
Speaker 2: Er det svært, Kasper? Ja
Speaker 3: det
Speaker 2: er svært. Fordi jeg sidder og tænker, det
Speaker 3: lyder svært. Det er rigtig svært. Fordi hvis der kan
Speaker 3: være behov for, i løbet af 10 minutter, kan der
Speaker 3: godt være behov for i rette sæt fem gange, så
Speaker 3: skal du have 25 gange, hvor du har positive interaktioner,
Speaker 3: for at kommentere for det. Det er mange ting, du
Speaker 3: skal have positive interaktioner omkring, for at nå dit mål.
Speaker 3: Så det er svært. Det arbejder
Speaker 2: vi på hver dag. Hvad for et råd vil du
Speaker 2: gerne give videre til andre forældre, der måske oplever noget
Speaker 2: af
Speaker 6: det samme, som I selv har været i og er i?
Speaker 6: Jeg tror, jeg vil sige til dem, at de skal
Speaker 6: lytte til sig selv, og så tænke på deres eget barn,
Speaker 6: og hvad der egentlig er bedst for deres eget barn.
Speaker 6: Og ikke tøv med at prøve at søge hjælp, om
Speaker 6: det så er ADHD, eller om det er noget andet.
Speaker 6: Jeg tror, at man skal erkende, at man ikke kan
Speaker 6: løse opgaven selv. og at man bliver nødt til at
Speaker 6: få nogle værktøjer til begge andre. Det kan være, at
Speaker 6: man ikke rigtig tror på de her værktøjer, men i
Speaker 6: hvert fald for ens barns skyld, men også for ens
Speaker 6: egen skyld, få noget hjælp fra nogen, der faktisk kender
Speaker 6: noget til den situation, man står i. Fordi som du
Speaker 6: lige startede med at sige, vores situation er jo ikke unik.
Speaker 5: Mette
Speaker 6: hvis du som fagperson
Speaker 2: skal give tre konkrete værktøjer. Det kan også være, at
Speaker 2: du kun har to, og så er de mega gode.
Speaker 2: Med videre til forældre, der står med et barn i
Speaker 2: massiv mistrivsløv. udadreagerende, måske kravafvisende. Hvad
Speaker 4: skulle det så
Speaker 2: være
Speaker 4: Jamen, jeg vil lægge mig fuldstændig op af det, som
Speaker 4: Sara Kasper siger. Jamen, kig på din egen situation, og
Speaker 4: måske søg rygdækning til, at det, du tænker intuitivt, dit
Speaker 4: barn har brug for, det er sandsynligvis rigtigt. Og så
Speaker 4: når du oplever nogle af de her situationer, jamen så prøv,
Speaker 4: om du kan fokusere på også, hvad kan mit barn egentlig?
Speaker 4: Vælg de der kampe, så du ikke kommer ud i,
Speaker 4: at der er 25 nejer hver gang, der er fem
Speaker 4: kærlige henvisninger, fordi vi ved, at den der 5-1 balance,
Speaker 4: den er vigtig for trivselen. Så jeg lægger mig fuldstændig
Speaker 4: op af det, der bliver sagt, og så sørg for
Speaker 4: at sikre, at også de børn, som det er barn,
Speaker 4: som man måske tænker, åh, orker ham ikke mere i dag,
Speaker 4: eller nej, hvor er hun bare, dræner mig. Prøv nu
Speaker 4: at lægge telefon og vasketøj til side, og så bare
Speaker 4: være fuldstændig til stede, 10-15 minutter hver eneste dag, det
Speaker 4: behøver ikke at være mere, men bare tjek ind og
Speaker 4: se på, hvad er det for en lille unge, der
Speaker 4: sidder der, og hvad er hun optaget af, eller hvad
Speaker 4: er han god til, så du får vagt den der
Speaker 4: omsorg i dig selv. Det tænker jeg er det vigtigste.
Speaker 4: Megagodt råd.
Speaker 2: Jeg snubber dem lige med hjem til min egen familie,
Speaker 2: og så skal man lige huske at sige, at vi
Speaker 2: kan godt kaste den der løb på stegsmad. Ja. Og
Speaker 2: godt overhåndskast. Sara og Kasper, jeg håber, at I vil opleve,
Speaker 2: at jeres dreng bliver ved med at få nye kompetencer,
Speaker 2: udvikle nye kompetencer, og måske ender med at blomstre i
Speaker 2: en eller anden retning. Så I også er samlet for
Speaker 2: mere trivsel. Tusind tak, fordi I havde lyst til at
Speaker 2: dele jeres historie
Speaker 3: Selv
Speaker 2: tak. Selv tak. Også til dig, Mette. Tak. Denne podcast
Speaker 2: er lavet sammen med Center for ADHD Plus, et videnscenter,
Speaker 2: som rådgiver familier og kommuner til at skabe bedre hverdage
Speaker 2: for børn med særlige behov. Gå ind på adhdcenter.dk, hvor
Speaker 2: du kan finde masser af gratis viden og inspiration for forældre,
Speaker 2: fagpersoner og for dig, der bare gerne vil vide mere.