Speaker 2: Der findes også en lydfølsom version af podcasten, altså en
Speaker 2: version uden musik og effekter. For at finde den lydfølsomme version,
Speaker 2: så søg i din podcast-app efter hjernerystelse lydfølsom version. Det
Speaker 2: var bare lige det. God fornøjelse
Speaker 3: Oscar, han var... Jeg prøver lige at fortælle, hvem var
Speaker 3: Oscar før alt det her. Hvis han var i en
Speaker 3: tegneserie i fredags, eller et eller andet. Hvilken tegneseriefigur ville
Speaker 3: han så være?
Speaker 4: Åh gud. Han kunne godt være hende der, kyllingen Carla.
Speaker 4: Carlas vantilastiske klasse, hun er også rimelig meget på. Han
Speaker 4: er i hvert fald, jeg kan huske en klasselærer sagde
Speaker 4: en gang til os, at han er i vælten hele tiden.
Speaker 4: Der er altid gang i den og liv omkring Oscar
Speaker 3: Der var altid gang i Oscar. Altså dengang han var
Speaker 3: 10 år. Men så... Jeg
Speaker 4: hedder Karen Schmidt Steffensen, og jeg er mor til Oscar,
Speaker 4: som fik en hjernerystelse, da han var 10 år gammel.
Speaker 3: En sniklet vinterdag er Oscar inde hos naboen
Speaker 4: Ja, der sker det, at han falder på en kælk
Speaker 4: inde i vores nabos have
Speaker 3: Oscar har slået hovedet før, både i børnehaven og i skolen,
Speaker 3: men altid nåede han at komme over. Men denne her gang.
Speaker 4: Han falder på en kælk inde i vores nabos have
Speaker 4: og får en kammerat over sig. Og kommer hjem og
Speaker 4: fortæller det som jo hvilken som helst anden historie, man
Speaker 4: får fra sine børn. Prøv at se det her blå mærke.
Speaker 4: Jeg har slået mig her og sådan noget. Så siger han,
Speaker 4: jeg er faldet på en kælk. Det sagde knække i
Speaker 4: min nakke, siger han så. Så har det ondt i
Speaker 4: nakken
Speaker 3: Også kan have ondt i nakken, men det tænker mor
Speaker 3: og far ikke så meget over.
Speaker 4: Vi er egentlig ikke særlig pyldrende forældre, så vi siger bare,
Speaker 4: nå nå, det er nok bedre i morgen
Speaker 3: Det går nok bedre i morgen. Men det gør det ikke.
Speaker 3: Og hvad sker der så? Ja, det kommer vi til,
Speaker 3: men inden, tillad mig at byde dig velkommen til den
Speaker 3: her episode i serien om, hvordan man kan komme tilbage
Speaker 3: efter hjernerystelse med sin følger. Jeg hedder Anders, og så
Speaker 3: er jeg meget apropos dagens tema, far. Far til Freja
Speaker 3: og Bjørk, og derfor har jeg på egen krop mærket
Speaker 3: den der frygt og tanke som, hvad skal jeg gøre,
Speaker 3: hvis mit barn har slået hovedet? Du ved, den der
Speaker 3: balance imellem, det går nok over, og Hvad hvis det
Speaker 3: er alvorligt? Og fordi jeg ved, hvor frygteligt det kan føles,
Speaker 3: har jeg Karen, der er mor til Oscar, i studiet.
Speaker 3: For Karen kan fortælle, hvad der sker og hvad man gør,
Speaker 3: hvis det går galt. Som det gjorde med Oscar, efter
Speaker 3: han væltede på kælken
Speaker 4: Ja, der går lidt tid. Det er i januar 2024, han falder.
Speaker 4: Og så begynder han at udvise et tegn på manglende energi. Altså,
Speaker 4: vi kan se på, om han er bleg, Han har
Speaker 4: stadig ondt i nakken. Han har også ondt andre steder.
Speaker 4: Han begynder at klæde, og han har ondt i brystet
Speaker 3: Ja, Oscar har ondt i hovedet, i nakken, i ryggen.
Speaker 3: Han har ingen energi, og så er han så bleg
Speaker 3: som sneen udenfor
Speaker 4: Øhm... Kan ikke komme i skole.
Speaker 3: Karen og hendes mand kan godt se, at den er gal,
Speaker 3: så de søger hjælp hos en fysioterapeut i første omgang
Speaker 4: Han kommer ned til hende, og hun siger, at han
Speaker 4: er også helt spændt op, og han kommer i et
Speaker 4: forløb dernede. Og det er faktisk starten på... Der er
Speaker 4: utrolig mange forskellige behandlingsforløb, Oscar er igennem, fordi vi ikke
Speaker 4: kan finde noget, der virker.
Speaker 3: Der er ikke nogen, der kan hjælpe. Hverken fysioterapeuten, neooptimetristen,
Speaker 3: kiopraktoren eller børnelægen. Ingen ved præcis, hvad de skal stille
Speaker 3: op med, Oscar.
Speaker 4: Og det er ikke for at kaste nogen under bussen,
Speaker 4: men det er helt tydeligt, at de anede ikke, hvad
Speaker 4: de skulle stille op med.
Speaker 3: Det bliver et langt forår, og selvom eksperterne ikke ved,
Speaker 3: hvad de helt præcis skal stille op med, så finder
Speaker 3: de faktisk ud af, at Oscar har senfølger efter hjernerystelse.
Speaker 3: Men fordi de ikke ved, hvad de skal sælge op,
Speaker 3: så kastes Oscar rundt i sundhedssystemet, alt imens han forsøger
Speaker 3: at holde trit med vennerne i 4. klasse
Speaker 4: Og i den periode kan det tælles på en hånd,
Speaker 4: hvor mange uger han er i skole alle ugens dage.
Speaker 4: Han er som regel i skole to-tre dage i løbet
Speaker 4: af en uge, og ikke i klub overhovedet. Ingen fritidsaktiviteter.
Speaker 3: Det er svært. Og det bliver ikke lettere, da Oscar
Speaker 3: kommer i femte klasse.
Speaker 4: Der er ikke tal på, hvor mange ting, som jo
Speaker 4: sådan en klasse laver i sådan en periode, som Oscar
Speaker 4: ikke kan være med til. Der er koncerter. Der er svømmehal.
Speaker 4: Svømmehal helt udelukket. Kun slet, slet ikke. Og hvis han
Speaker 4: gik i svømmehal, så var det med en meget, meget
Speaker 4: høj pris. Så vidste vi, at så var han i
Speaker 4: hvert fald hjemme to-tre dage efter han tog i svømmehalen.
Speaker 4: Så der er hele tiden sådan en afvejning også af,
Speaker 4: skal han gøre det alligevel? Koster hvad det vil? Eller
Speaker 4: skal han blive hjemme? Men mange ting, han går glip af. Børnefødselsdage, X-jump.
Speaker 4: Alt det, de der børn laver i den alder, kan
Speaker 4: han faktisk ikke være med til. Og han bliver isoleret,
Speaker 4: og han bliver jo ensom af det, fordi han er
Speaker 4: så udadvendt et barn.
Speaker 3: Der er ikke meget Ramachan og Carla Kylling tilbage i Oscar.
Speaker 3: Det slider på familien og på Karens morhjerte. Mor og
Speaker 3: far skal både give omsorg, men også sørge for, at
Speaker 3: Oscar laver de øvelser, han nu bliver sat til af
Speaker 3: den ekspert, han går hos. Og det er kun en
Speaker 3: lille del af ligningen. For samtidig er det som om,
Speaker 3: at der lurer et usynligt monster over familien. For omgivelserne,
Speaker 3: både de professionelle i skolen og i sundhedssystemet, har svært
Speaker 3: ved at deale med Oscars tilstand og hans fravær. Og
Speaker 3: det er ikke så meget det, at han misser det
Speaker 3: faglige i skolen og kommer bagud og trykker. Det er
Speaker 3: snarere de samtaler. Måske er det de blikke, der siger,
Speaker 3: hvorfor kan Oscar ikke være med? Er det virkelig hjernerystelse?
Speaker 3: Er I sikre? Kan det være noget andet? Kan det
Speaker 3: være mistrivsel?
Speaker 4: Jeg vil sige, at alle de steder, vi har været
Speaker 4: i det offentlige etablerede sundhedssystem, der tror de som udgangspunkt,
Speaker 4: at det er skolevævring. Altså mistrivsel.
Speaker 3: Det er som om, at fordi Oscars symptomer er så usynlige,
Speaker 3: og fordi han er et barn, og det bare bliver
Speaker 3: ved og ved, så er det som om, at på
Speaker 3: en eller anden måde, at der peges fingre i familien,
Speaker 3: og Det mistænkes, at der foregår mistrivsel hjemme hos Oskar,
Speaker 3: uden at nogen rigtig siger, at det her er højt
Speaker 4: Så vi har ret mange argumenter klar på forhånd om,
Speaker 4: at han er ikke mistrivsel, det er ikke skolevævring, det
Speaker 4: er noget andet. Og det er jo ikke for at
Speaker 4: kaste nogen under bussen, men vi har mødt utrolig mange
Speaker 4: velmenende mennesker undervejs, men det er helt tydeligt, at de
Speaker 4: anede ikke, hvad de skulle stille op. Og vi også
Speaker 4: hele tiden bliver mødt af en... En fortælling, der går
Speaker 4: igen om, at børn ikke får hjernerystelse, for deres hjerner
Speaker 4: er så plastiske. Så det er ikke det. De tror
Speaker 4: ikke rigtigt, at det er det, der er galt
Speaker 3: 2024 bliver til 2025. Oscar går i 5. klasse nu. Han går
Speaker 3: ind i sig selv. Og ensomhed er noget, de må
Speaker 3: snakke om derhjemme. Karen og Kasper, altså Oscars far og mor,
Speaker 3: får forældreoverlov, så de kan støtte Oscar så meget som muligt.
Speaker 3: Men Det er svært. Ufattelig svært.
Speaker 4: Og så lige pludselig sender min far en artikel fra
Speaker 4: Berlingske Tidene, hvor der nævner sig fellow. Og så skriver
Speaker 4: han til os, at man får jo mange gode råd
Speaker 4: i sådan en proces. Jeg er sikker på, at I
Speaker 4: har prøvet det, siger han så, eller at I er
Speaker 4: opmærksomme på det, men nu vil jeg lige sende den
Speaker 4: for en sikkerheds skyld. Og der tænker vi, at det
Speaker 4: har vi faktisk ikke hørt om før
Speaker 3: Karen og Kasper har de seneste halvandet år fået en
Speaker 3: bunke mere eller mindre ubrugelige, men velmenende gode råd. og
Speaker 3: hver gang er et håb tændt og derefter slukket. Så
Speaker 3: det er med en vis skepsis, at de kaster deres
Speaker 3: blik på artiklen, som Oscars morfar har sendt dem. Han læser,
Speaker 3: at en journalist, der hedder Mads, er taget til USA,
Speaker 3: hvor de har en anden tilgang til behandling af senfølger
Speaker 3: efter hjernerystelse. Kasper og Karen overvejer seriøst at tage samme
Speaker 3: tur til USA, men Inden de bestiller flybilletterne, tjekker de
Speaker 3: lige i nettet og kan læse, at Mads nu arbejder
Speaker 3: hos det der Cervelo, som der også stod noget om
Speaker 3: i artiklen
Speaker 4: Så Kasper rækker ud til Mads, og vi kommer ind
Speaker 4: i et forløb på Cervelo, men som jo også siger
Speaker 4: til os, at vi ikke er vant til at arbejde
Speaker 4: med børn, så vi ved faktisk ikke, om vi kan
Speaker 4: tage osker ind. Så det er der lige en proces
Speaker 4: med at finde ud af, om vi kan få ham
Speaker 4: ind eller ej, men det får vi så.
Speaker 3: I efteråret 2025 tager Karen sin mand i den ene hånd
Speaker 3: og Oscar i den anden og møder for første gang
Speaker 3: op hos Savello. De tester alt fra syn og balance
Speaker 3: til kognition og mentale belastninger. De laver en systematisk screening af,
Speaker 3: hvad Oscar kan og hvad han ikke kan
Speaker 4: Jeg tror, at en af dem sagde hernede, at jeg
Speaker 4: kan godt forstå, at han har det skidt. Der er
Speaker 4: rigtig meget, han ikke kan. Og jeg tror egentlig, at
Speaker 4: vi blev mødt med sådan en, det kan vi godt forstå,
Speaker 4: ikke er rart for jer at høre. Og jeg tror bare,
Speaker 4: vi sad begge to og tænkte, yes, yes, yes, yes.
Speaker 4: Fordi nu vidste vi, hvad det var, for så kan
Speaker 4: man gøre noget ved det
Speaker 3: På baggrund af screeningen planlægges et individuelt rehabiliteringsforløb for Oscar.
Speaker 3: Og en af de første personer, Oscar møder, er fysioterapeut Signe.
Speaker 4: Så Signe laver alle mulige øvelser med ham, som jeg
Speaker 4: også godt kan se ret tidligt i forløbet, at han
Speaker 4: ikke kan løse, sådan som man kunne forvente.
Speaker 3: Kan du huske det, Signe
Speaker 5: Det kan jeg sagtens huske. Ja, det kan jeg i
Speaker 5: hvert fald. Jeg kan tydeligt huske, hvordan Oscar kommer totalt
Speaker 5: træt ind ad døren. Altså, han ligner ikke en aldersvarende
Speaker 5: dreng overhovedet. Men jeg kan også tydeligt huske, hvordan han
Speaker 5: får åbnet øjnene, når han går ud af døren igen.
Speaker 5: Og det var meget det grundlæggende i alle vores træninger,
Speaker 5: at Oscar skulle altid gå energiløftet og glad hos sine
Speaker 5: seancer hos Savello, fordi det var super, super vigtigt, at
Speaker 5: han fik nogle succesoplevelser med det, og faktisk havde en
Speaker 5: tro på og følelse af, at han kunne det her.
Speaker 5: For det kunne han sagtens.
Speaker 3: Og hvordan trænede I?
Speaker 5: Altså, først og fremmest, så vil jeg jo sige, at
Speaker 5: der ligger jo før, at Oscar overhovedet kom ind ad døren,
Speaker 5: så ligger der jo virkelig et grundigt stykke arbejde, som
Speaker 5: er udført af vores forskningschef, Kenneth, hvor han virkelig har
Speaker 5: analyseret screeningen og Oscars situation fuldstændig ned til den mindste detalje,
Speaker 5: og han har skræddersydet et forslag til et rehabiliteringsforløb, som
Speaker 5: jeg så har mulighed for, at kunne lege med. Så
Speaker 5: jeg har allerede, inden vi starter, nogle gode idéer om,
Speaker 5: hvad det er, jeg møder. Så i det, Oscar kommer
Speaker 5: ind ad døren, så ved jeg godt, at vi skal
Speaker 5: have fokus på at få afmystificeret, hvad det er, Oscar fejler.
Speaker 5: Det er rigtig vigtigt, at Oscar ved, at han ikke
Speaker 5: er gået i stykker, og han ikke har en skade,
Speaker 5: der er uoprettelig, men at der faktisk er noget at gøre.
Speaker 5: Så det prioriterer vi faktisk meget. at bruge en del
Speaker 5: tid på at få talt om. Og jeg sørger for
Speaker 5: at få skabt en god alliance med ham. Altså forsøger
Speaker 5: at lære ham lidt at kende, finde ud af, hvad
Speaker 5: han interesserer sig for. Vi kommer hurtigt ind på de
Speaker 5: her Pokémon-kort, og det bliver noget med, at jeg ved ingenting,
Speaker 5: og han ved alting, og bare der vokser han jo
Speaker 5: helt vildt under træning. Så det bliver noget med de lejenelementer,
Speaker 5: det bliver noget med spil, og det bliver noget med,
Speaker 5: at Oscar han også ligesom skal præstere og skal lære
Speaker 5: mig noget. Det fungerer super godt.
Speaker 3: Hvad sagde Oscar, når han kom hjem?
Speaker 4: Han synes, det var fedt. Det er der ingen tvivl om.
Speaker 4: Han synes, det var sjovt. Du gav ham også pointe. Guld,
Speaker 4: sølv og bronze og sådan noget. Det synes han var
Speaker 4: ret fedt. Og jeg kan huske allerede, at han kom
Speaker 4: hjem fra screeningen og sagde, ej, de ved noget om fodbold.
Speaker 4: Den ved, og den har en mand, og den er...
Speaker 4: Det der med at komme ind og blive mødt, tror jeg,
Speaker 4: som barn, i hans interesser, så er han jo... Så
Speaker 4: tror jeg, at de fleste børn vil være samarbejdsvillige. Oplevede
Speaker 4: han var samarbejdsvillig. Langt de fleste gange, du skulle træne
Speaker 4: med ham, Signe. I allerhøjeste
Speaker 5: grad. Han var fuldstændig 100% på. Ja. Fuldstændig. Ja. Helt
Speaker 5: klart
Speaker 3: I løbet af rehabiliteringsforløbet arbejder Oscar med Signe, men der
Speaker 3: er også andre neospecialister tilknyttet Oscars tværfaglige rehabilitering. Og en
Speaker 3: af dem er Line. Line Svending Holmgren. som er neuropsykolog
Speaker 3: hos Savello, og hendes opgave er at afdække det kognitive
Speaker 3: og det mere mentale og emotionelle og psykologiske.
Speaker 6: Det kan være humør og frygt og angst. Så er
Speaker 6: min opgave også at have støttende samtaler med børn og
Speaker 6: voksne forældre
Speaker 3: Ja, og lige netop Line var også med til at
Speaker 3: hjælpe Oscar og Karen igennem Oscars forløb
Speaker 4: Han var jo også inde og snakke med Line. Og
Speaker 4: vi var inde og snakke med Line, og det var
Speaker 4: jo også noget af det, der var ret vildt ved
Speaker 4: at komme herned. Det var, at der var også fokus
Speaker 4: på vores rolle som forældre i det her forløb, fordi
Speaker 4: man bliver hurtigt blind for, hvordan man selv er med
Speaker 4: til at påvirke sit barn, og i det hele taget
Speaker 4: stemningen omkring det, man har været igennem
Speaker 6: Jamen, til at starte med, så er det jo to
Speaker 6: forskellige begrebsverdener og to forskellige forståelsesrammer, man har som barn
Speaker 6: og voksne, og det er to. Også forskellige måder at
Speaker 6: bekymre sig på, og to forskellige måder at være fanget
Speaker 6: i sine tanker og i sit hoved på. Så det
Speaker 6: er også to forskellige tilgange, der skal til. Men hjernerystelse
Speaker 6: rammer jo ikke kun barnet, men hele familien. Så derfor
Speaker 6: skal indsatsen inddrage begge dele.
Speaker 3: Nu har vi jo hørt, Karin, jeres historie her, og
Speaker 3: der er jo en form for frustration, som er så
Speaker 3: op over begge ører. som de kommer med til dig,
Speaker 3: forestiller jeg mig. Men barnet kommer måske ikke altid med
Speaker 3: et frustration. Du vil sige, at jeg tager for fejl,
Speaker 3: men det er jo mere måske en manglende forståelse end
Speaker 3: en frustration over det. Eller hvad? Hvad kommer de med
Speaker 3: til dig? Min
Speaker 6: erfaring er, at børnene kommer mest af alt med en
Speaker 6: frygt og en bekymring. Altså så ikke så meget en frustration,
Speaker 6: men de er bange for at slå hovedet igen. De
Speaker 6: er bange for ikke at få det godt. De er
Speaker 6: bange for at være udenfor, socialt og i skolen. Og
Speaker 6: de fleste børn, som har haft hjernerystelse i længere tid,
Speaker 6: på den måde udvikler sådan en overdrevet indre fokus, altså
Speaker 6: sådan en overdrevet opmærksomhed på indre sansninger og mærkninger og tænkning.
Speaker 6: Og det er enormt svært at bryde, og når man
Speaker 6: først bliver opmærksom på det, kan det være svært at
Speaker 6: skifte det der fokus udad i verden igen. Og når
Speaker 6: man får et overdrevet fokus indad, så bliver man også
Speaker 6: overfokuseret på symptomerne og på, hvordan man har det. Og
Speaker 6: som forældre, der kan man godt uforvarende komme til at
Speaker 6: bidrage til den her overfokusering på indre tilstande. Man gør
Speaker 6: det jo med virkelig god intention, fordi man er meget
Speaker 6: optaget af, hvordan ens barn har det, og meget nysgerrig på,
Speaker 6: hvad de går og mærker og føler og tænker. Og
Speaker 6: det er udgangspunktet rigtig fint. Men hvis man hele tiden
Speaker 6: kommer til at få barnet til at tjekke ind i
Speaker 6: sine symptomer, altså hvis spørgsmålene altid er, har du hovedpine nu?
Speaker 6: Hvordan har din hovedpine været i dag? Eller når de
Speaker 6: kommer hjem fra fodboldtræning, og man spørger, hvordan gik det
Speaker 6: med hovedpinen? Fik du hovedpine af det? Så kommer man
Speaker 6: til uforvarende at få barnet til... og hele tiden tjekke
Speaker 6: ind i sine egne symptomer, og hele tiden fokusere på
Speaker 6: den der hovedpine. I stedet for måske at spørge til,
Speaker 6: var det sjovt til fodboldtræning i dag? Hvad var særligt
Speaker 6: sjovt i dag?
Speaker 3: Og
Speaker 6: hjælpe barnet med at flytte fokus over på noget andet.
Speaker 3: Så lidt væk fra den der, hvordan har du det
Speaker 3: Hvor er det underforstået? Hvordan har du det i forhold
Speaker 3: til dine problemer? Kan du genkende det, Karen
Speaker 3: Har du været der, hvor du spørger lidt for meget
Speaker 3: indtil før
Speaker 4: Jamen, vi tjekkede jo ind hos ham ret ofte For
Speaker 4: eksempel sådan noget med, hvis han havde været X-jumped, hvis
Speaker 4: han så tog afsted. Hvordan gik det? Hvordan har du
Speaker 4: det så nu? Så må vi se, hvordan du har
Speaker 4: det i morgen tidlig. Så spurgte vi igen i morgen tidlig,
Speaker 4: hvordan har du det nu? Kan du komme i skole,
Speaker 4: eller hvad er du henne på skalaen? Og vi har
Speaker 4: også både ført logbog i perioder, for ligesom at se,
Speaker 4: hvordan gik det. Det er jo også et fokus. Så
Speaker 4: både sådan, ja. Sådan struktureret har vi kigget på det,
Speaker 4: og spurgt ind til ham hele tiden. Og han kommer
Speaker 4: også og fortæller hele tiden, hvordan han havde det,
Speaker 3: selvfølgelig
Speaker 4: Så det der interne fokus, det kan jeg sagtens
Speaker 3: genkende
Speaker 6: Altså, vi kan jo godt som forældre, når vi vil
Speaker 6: vores børn det rigtig godt, komme til at tænke, at
Speaker 6: vi skal skærme dem og skåne dem for ubehag og
Speaker 6: for dårligdom. Og problemet med det er, at vi kommer
Speaker 6: til i virkeligheden at være sådan frontløbere på børnenes vegne
Speaker 6: i forhold til at undgå ubehag ude i verden. Og
Speaker 6: det kan man jo i udgangspunktet ikke rigtigt. Altså for
Speaker 6: de ubehagelige oplevelser, følelser og tanker er en naturlig del
Speaker 6: af verden. Og hvis man skærmer sig, eller hvis man
Speaker 6: kommer til at lære sine børn, at det skal man
Speaker 6: for alt i verden undgå, så et lærer de ikke
Speaker 6: at mestre og håndtere, når ubehaget er der. Så jo
Speaker 6: mere undgåelse, og jo mere udfordrende af det ubehag, der
Speaker 6: kan opstå, jo større bliver angsten. Altså, fordi vi kommer
Speaker 6: til uforvarende at bekræfte den der angsttanke omkring, det her
Speaker 6: skal jeg ikke gøre, for det gør mig ubehageligt til
Speaker 6: mode eller dårligt tilpas. Ergo, er det farligt?
Speaker 4: Så vil jeg sige, at den anden ting omkring det
Speaker 4: der med at skærme børnene, det er en utrolig svær
Speaker 4: balancegang med et barn med hjernerystelse. Fordi på den ene
Speaker 4: side er der jo også ting, de så ikke skal.
Speaker 4: Jeg kan huske, vi skulle i sommerland Sjælland, ikke? Og
Speaker 4: der fik vi jo faktisk at vide, det skal I
Speaker 4: så faktisk ikke lige gøre, for det kan han faktisk
Speaker 3: ikke. Og hvem sagde det
Speaker 4: Det tror jeg var dig, Signe. Eller at kende det,
Speaker 4: eller var det et eller andet
Speaker 4: Det var ikke
Speaker 5: lige sådan, jeg formulerede det,
Speaker 4: men jeg ved
Speaker 5: præcis... Det er jo ikke sådan, jeg havde
Speaker 4: håbet, jeg havde formuleret det. Nej, nej.
Speaker 5: Men jeg kan jo præcis huske samtalen, og det er som... Det,
Speaker 5: som vi talte om, det var, at fedt, I skal
Speaker 5: i sommerland. Sjælland, det er en sindssygt god idé. Kunne
Speaker 5: man starte ud med et lidt mindre stimuli, før man
Speaker 5: tog en hel dag? Og det var det, I sagde.
Speaker 5: Så det er det her med, for at gribe det frem,
Speaker 5: du sagde med den graduerede eksponering.
Speaker 4: I stedet for
Speaker 5: at man løber panden mod muren, at man tager det
Speaker 5: i små bidder. Præcis. Og
Speaker 4: det synes jeg var svært at navigere i. Det her med,
Speaker 4: hvad er overeksponering? Fordi vi taler også om det her med,
Speaker 4: at man må gerne udfordre hjernen, når de har hjernerystelse,
Speaker 4: men prisen er enormt høj for en hjernerystelsesramt oplevelse. I
Speaker 4: hvert fald, når han så overeksponerede sig, så var det
Speaker 4: eddermame betaling at kaste i det. Så var han hjemme
Speaker 4: i tre dage kun ingenting. Så det der med hele
Speaker 4: tiden at presse... men uden at gøre for meget. Det
Speaker 4: er svært at gøre på egne vegne, det er også
Speaker 4: svært at gøre på sit
Speaker 6: barns vegne. Og det er sindssygt svært. Og en pointe
Speaker 6: er jo også, at man ikke skal presse i blinde.
Speaker 6: Altså pointen er, at man skal udfordre af sig sådan...
Speaker 6: inden for zonen for nærmeste udvikling. Altså man skal skubbe
Speaker 6: en lille smule, men ikke for meget. Og derfor er
Speaker 6: det sindssygt svært at styre selv som forældre. Det er
Speaker 6: jo derfor, at man skal have tværfaglig rehabilitering og hjælp
Speaker 6: og støtte til at gøre det, som Signe siger, og
Speaker 6: gradueret og lidt af gangen. Og det skal individualiseres og
Speaker 6: tilpasses det enkelte barn og det enkelte menneske, når man
Speaker 6: skal gøre det
Speaker 3: Ja, og jeg tænker, at nu smider jeg dig lige
Speaker 3: på banen her, Signe, fordi hvis vi har børn, som
Speaker 3: er meget aktive, så er der jo også en lille
Speaker 3: behov for at komme ud og være aktiv. Og hvordan
Speaker 3: navigerer man i det, både som forælder, men også når
Speaker 3: man er barn? Jeg tænker, det kan være svært at forstå.
Speaker 3: Jeg har det godt lige i dag, så skal jeg
Speaker 3: bare ud og give den maks gas, fordi kammeraterne skal
Speaker 3: i X-Jump eller et eller andet
Speaker 5: Helt sikkert. Det er selvfølgelig en stor udfordring. Jeg tror,
Speaker 5: det vigtigste at have øje for, det er, at vi
Speaker 5: har brug for at lykkes. Og det har alle hjerner,
Speaker 5: og det har børn, det har voksne med eller uden hjernerystelse.
Speaker 5: Og hver gang, at man slår panden imod muren, fordi
Speaker 5: man har overeksponeret sig selv, så bekræfter det, at det
Speaker 5: kunne jeg ikke, og det kunne jeg ikke lykkes med.
Speaker 5: Det var ikke en succes. Og det sætter sine spor,
Speaker 5: og det sætter sine spor negativt, og så kommer der
Speaker 5: den her lavine af en nedsat tolerancegrænse. Så jeg tror,
Speaker 5: det der er super vigtigt, det er i mødekommen, Du
Speaker 5: elsker at være aktiv. Hvordan kan vi sætte barnet ned,
Speaker 5: så du kan lykkes? Lige med Oscar fandt vi ud
Speaker 5: af en cykeltur. Det var guld værd for ham. Han
Speaker 5: fik lov at cykle en omvej til skole, og så
Speaker 5: kunne han klare skoledagen på en helt anden måde, fordi
Speaker 5: han fik sin, hvad han kaldte, Oscar-tid. Han fandt ud
Speaker 5: af på den måde, at det er meget bedre for
Speaker 5: mig at cykle, end det er at lægge mig op
Speaker 5: på værelset og kigge ud i luften, fordi så kom
Speaker 5: alle de negative tanker. Men når han var ude at cykle,
Speaker 5: så var han optaget af alt muligt andet. Ej, jeg
Speaker 5: skal køre over det her bum, og jeg skal ned
Speaker 5: i den her vandpyt, eller hvad det nu end må være.
Speaker 5: Og så gav det ham en succesoplevelse af, at han
Speaker 5: faktisk kunne noget. Så startede vi der. Så blev det
Speaker 5: til nogle legepladser med noget svævebane, inden man måske lige
Speaker 5: var i den vilde karuselle i sommerland Sjælland. Så sæt
Speaker 5: bare ned, så vi lykkes at få nogle succesoplevelser. Det
Speaker 5: er så vigtigt for en positiv udvikling. Og ro på alarmberedskabet, nævnesystemet.
Speaker 4: Jeg tror også, I sagde, tag ham lige ud på
Speaker 4: nogle trampoliner og nogle kauceller først, før I smider ham
Speaker 4: i sommerlag
Speaker 5: Lige
Speaker 4: præcis.
Speaker 5: Så han lige får lov at prøve at træde ind
Speaker 5: i en verden, hvor der kommer noget stimuli, der er
Speaker 5: lidt anderledes, og mærke, okay, han kan også hurtigt træde
Speaker 5: ud af det igen, hvis han føler, han er på
Speaker 5: usikker grund. Ja. Også fordi et er, at man kan
Speaker 6: med sin hjernerystelse, men noget andet er også, at vi
Speaker 6: ved per erfaring, at når man så skal i Sommeland Sjælland,
Speaker 6: så kan det aktivere alle mulige frygtresponser og angstresponser. Og
Speaker 6: det der med, at man ikke oplever at blive kastet
Speaker 6: for løverne, eller at det går sådan fra 0 til 100, men
Speaker 6: at man sådan skruer en lille smule op lidt af gangen,
Speaker 6: så det bliver lettere at håndtere, når de der angst-
Speaker 6: og frygtresponser titter en lille smule frem.
Speaker 3: Ja, fordi hvis man først er i Sommeland Sjælland, så
Speaker 3: er det svært lige at komme væk derfra i hvert fald.
Speaker 6: Og det kan være en stor mundfuld, når man har
Speaker 6: gået i lang tid og været enormt
Speaker 3: bange. Så I gik her i seks ugers tid? Jeg tror,
Speaker 3: vi
Speaker 4: havde planlagt et lidt længere forløb på otte uger. Jeg
Speaker 4: tror kun, det tog seks, sådan reelt. Fra at han
Speaker 4: kom ind ad døren og var træt, som Signe sagde,
Speaker 4: til at han gik ud og var flyvende for sig selv.
Speaker 4: Jeg tror, min mand har kaldt det lidt en mirakelkur
Speaker 4: for Oscar. Det var det virkelig. Altså, han blev ret
Speaker 4: hurtigt meget bedre. Det var i hvert fald vores oplevelse,
Speaker 4: at han gik fra at ikke kunne mange af de øvelser,
Speaker 4: Signe satte ham for, til at han til sidst bare
Speaker 4: nailed dem. Og da han så kom tilbage til sin
Speaker 4: opfølgende session, hvor du lige havde puttet lidt mere på,
Speaker 4: så nailed han også dem. Ja, det tog kun seks uger.
Speaker 4: Og så tog vi hjem. Og så var vi faktisk sådan,
Speaker 4: jeg tror først efter jul, altså her i starten af 26,
Speaker 4: opdaget på et tidspunkt, at jeg var stoppet med at
Speaker 4: være bekymret for ham
Speaker 4: Altså den lettelse, det var, det tror jeg faktisk heller
Speaker 4: ikke helt kan beskrives. Også for Oscar. At der var
Speaker 4: nogen her, der tog over og hjalp ham. Og at
Speaker 4: det ikke var mig og hans far, der skulle tvinge
Speaker 4: ham igennem voksenøvelser. Men at det var sjovt og... Øvelser
Speaker 4: med Pokémon kort Og fodboldspillere og alle mulige andre ting
Speaker 4: Som han interesserede sig for, som han kunne komme herover
Speaker 4: Så det var aldrig svært at lokke ham herhen heller
Speaker 3: Nu siger du, at det er jo nærmest ubeskriveligt Men
Speaker 3: jeg vil gerne have til at beskrive det alligevel Og
Speaker 3: så vil jeg gerne have til at beskrive Lidt den
Speaker 3: der følelse af Jamen i dag Der går du ikke
Speaker 3: at bekymre dig for ham på samme måde Altså du
Speaker 3: er måske blevet lidt mere En normal Oscar-mor Hvordan er det?
Speaker 3: Altså den dag i dag
Speaker 4: Jamen, det er jo sådan en følelse af, at der
Speaker 4: er et eller andet stort trælsbelastende, der ligesom er forsvundet. Altså,
Speaker 4: at det vi kan fokusere på med Oscar, det er
Speaker 4: at kigge fremad. Det er jo ikke at få ham
Speaker 4: tilbage til den gamle Oscar, men det er at sige,
Speaker 4: hvad interesserer Oscar? Hvad vil han gerne? Hvilket liv vil
Speaker 4: han gerne have? Nu har han startet på, han har
Speaker 4: fået et fritidsjob inde i København, han tager selv toget derind,
Speaker 4: og han gør alle mulige ting, som han jo, som
Speaker 4: alle andre normale 12-årige gør, måske også. Det vi kan
Speaker 4: fokusere på, det er jo hans udvikling fremadrettet. Hvilken skoleliv
Speaker 4: vil han gerne have? Hvilke fritidsinteresser vil han gerne have?
Speaker 4: Og det er jo et helt andet mindset, end at
Speaker 4: gå og hænge fast i, at at vi skal bare,
Speaker 4: nu skal vi have Oscar på rettet spor igen. Så
Speaker 4: kan det være, at vi kan. Så på hele familiedelen
Speaker 4: giver det jo et overskud. Altså også i forhold til
Speaker 4: hans søskende, søskende. Ja, er der lige pludselig et helt
Speaker 4: andet forældreoverskud til alt muligt andet
Speaker 3: Og hvad laver han inde på sit fritidsjob?
Speaker 4: Han lægger stemmen til et egne film. Han er, som
Speaker 4: hans mormor plejer at sige, et utroligt talende barn. Og
Speaker 4: så tænkte jeg undervejs i det her forløb, hvad kan
Speaker 4: man lave, hvor man får lov at tale og så...
Speaker 4: havde jeg en god veninde, der gjorde mig opmærksom på,
Speaker 4: at man kunne lægge stemme til tegnefilm, og så sendte
Speaker 4: vi en prøve ind, og så ringede de dagen efter,
Speaker 4: og hævde ham ind til en test. Så nu lægger
Speaker 4: han stemme til tegnefilm, og står inde i lydstudier i
Speaker 4: to timer ad gangen, og det var jo også helt utænkt,
Speaker 4: at han kunne det for lidt over et halvt år siden,
Speaker 4: og tjener penge, og det er han meget stolt af
Speaker 4: det sidste år. Og hvad
Speaker 3: bruger han de penge til? Ja,
Speaker 4: det.
Speaker 3: Pokémon
Speaker 4: kort. Det gør han, han tager på Pokémon-konferencer, og er
Speaker 4: i gang med at bygge en stamling, som skal være...
Speaker 4: som han en dag har tænkt sig at sælge dyrene,
Speaker 4: han har købt dem for. Hans pensionsopsparing. Ja, jeg skulle
Speaker 4: lige tage at kalde det det, men jeg ved ikke,
Speaker 4: om den holder så længe
Speaker 3: Herligt
Speaker 3: Og man kan sige, så når vi jo til i dag,
Speaker 3: og nu har vi jo siddet og lyttet til det
Speaker 7: Altså, mine top 5 Pokémon-kort er jo nok til at starte
Speaker 7: med Mega Embo'er, som jeg fik byttet af en af
Speaker 7: mine yndlings-VTuber, der hedder Trigormate, som jeg følger utrolig meget.
Speaker 7: Så det betyder virkelig, virkelig meget for mig, og jeg
Speaker 7: var helt oppe at køre, da jeg fik byttet det
Speaker 7: med ham. Og faktisk i samme byttehandel fik jeg så
Speaker 7: også det her Tinkerton EX, som jeg også bare synes,
Speaker 7: der er så fedt. Også bare tanken om, at han
Speaker 7: har haft det. Hvem er det, der har tegnet det?
Speaker 7: Helt vildt. Det er Tomikazu Komia. Faktisk også en af
Speaker 7: mine yndlingssamlere
Speaker 3: Tusind tak til Oscar, Karen, Line og Signe for at
Speaker 3: kaste lys over det her emne om... børn og unge,
Speaker 3: der får senfølger efter hjernerystelser. Husk, som Line siger, så
Speaker 3: er det ikke altid forældrenes opgave at få det svære
Speaker 3: til at gå væk. Det er derimod forældrenes opgave at støtte.
Speaker 3: Støtte barnet, når det er svært. Det var alt for nu.
Speaker 3: Du kan finde meget mere viden om hjernerystelse og ægte
Speaker 3: tværfaglige rehabilitering i Savelos vidensunivers, som du finder på savelo.dk
Speaker 3: Jeg hedder Anders Guldberg, og podcasten her udgives af Savello.
Speaker 3: Den produceres af podcastbureauet Herher. Tak fordi du lyttede med,
Speaker 3: og lyttede efter
Speaker 7: Så har vi et Electabuzz EX fra 2003. Grunden til det her,
Speaker 7: jeg så godt kan lide det, det er på grund af,
Speaker 7: at først, det var sådan, jeg begyndte at komme ind
Speaker 7: i Pokémon igen i august sidste år. Så derfor... fik
Speaker 7: jeg valgt det hos en sælger. Så det var sådan
Speaker 7: mit første kort at komme tilbage til.