Speaker 2: Jeg ved ikke, om jeg vil sige, at jeg er
Speaker 2: venner med min kat, og jeg ved ikke, om Palma mener,
Speaker 2: at vi er venner, men jeg tror, hun synes, vi
Speaker 2: er et hold, og jeg tror, hun forsøger at passe
Speaker 2: på mig, ligesom jeg passer på hende. Vi kan jo
Speaker 2: ikke føre sådan dybe samtaler, men der er nogle forskellige måder,
Speaker 2: hvor hun viser mig, at hun holder af mig. Og
Speaker 2: hvis du katteejer, så kender du halens eget sprog. Du
Speaker 2: kender de forskellige typer miaulyde, blinken med øjnene og kælden,
Speaker 2: pande mod pande. Kind mod kind. Og så kommer hun
Speaker 2: med gaver. Da hun var yngre fik jeg virkelig mange
Speaker 2: mus fra ærende. Både levende og døde mus. Nu kommer
Speaker 2: hun med tøj, som hun trækker ud af skabene. Både
Speaker 2: store svætre og sjæler kommer hun slæbende med. Og jeg synes,
Speaker 2: at det er gaver, hun kommer med for at vise,
Speaker 2: at hun godt kan skaffe ting til sine venner. I
Speaker 2: dag skal jeg hen og tale med Anja Bo og
Speaker 2: hendes kat Findus. Anja Bo er journalist og arbejder som moderator,
Speaker 2: ordstyrer og oplægsholder. Og måske husker du hende fra DR2,
Speaker 2: hvor hun var studievært i en årrække. Vi har skrevet
Speaker 2: lidt sammen før mit besøg, og hun har blandt andet fortalt,
Speaker 2: at hun synes, at katten er den perfekte ven. Og
Speaker 2: man sagtens kan være ven om en kat. Så det
Speaker 2: glæder jeg mig til at høre mere om. Og selvfølgelig
Speaker 2: glæder jeg mig også til at møde katten Findus. Jeg
Speaker 2: hedder Hanne Schmidt. Og du lyttede til podkatten, hvor jeg
Speaker 2: taler med kattevenner og katteeksperter om livet med kat. Så
Speaker 2: det er bare med at komme væk, hvis du synes,
Speaker 2: at det er mærkeligt og for meget. For nu går
Speaker 2: vi i gang.
Speaker 3: Hej Anja. Hej og velkommen. Tak skal du
Speaker 2: have. I mit katteliv. Ja, tak fordi jeg måtte komme
Speaker 2: og besøge dig og findes. Og det viser sig, at
Speaker 2: der også var en hund, Molly. Der er også en hund.
Speaker 2: Og jeg kom til at tænke på, at Findus, om
Speaker 2: navnet kommer der fra Patterson og Findus?
Speaker 3: Ja, altså vi synes faktisk, at han ligner meget den
Speaker 3: der lidt rære Findus. Han har hverken den der lille
Speaker 3: buks eller lille hat på, men bortset fra det, så
Speaker 3: er det de samme slags striber
Speaker 2: Og det som jeg nemlig også kom til at tænke på,
Speaker 2: det er ikke fordi, at jeg er nogen specialist i Findus,
Speaker 2: men det er et meget fint univers, Og det handler
Speaker 2: jo om et venskab imellem et menneske og en talende kat.
Speaker 3: Ja. Og det er jo sådan, at da Pedersen får
Speaker 3: Findus i bogen der, der får han jo killingen fra
Speaker 3: sin nabo. Og naboen siger så fint, hun hedder fru Andersen,
Speaker 3: hun siger til Pedersen, man passer bedre på sig selv,
Speaker 3: når man passer på en anden.
Speaker 4: Ja
Speaker 3: Og det er jo fordi, at det er jo rigtigt.
Speaker 3: Det er sandt. Der er simpelthen noget liv, der kommer
Speaker 3: med at tage ansvar for et lille væsen. Ja. gå
Speaker 3: der og have en samtale løbende. Og jeg taler meget
Speaker 3: med Findus. Og jeg tror nu nok, at jeg er
Speaker 3: meget god til at passe på mig selv.
Speaker 2: Men det
Speaker 3: regulerer ens adfærd på en god måde. Ja, det er
Speaker 3: i hvert fald meget hyggeligt. Og så sådan en forårstid,
Speaker 3: som vi er i lige nu, hvor jeg går og
Speaker 3: pusler i haven og vander en plante på terrassen, så
Speaker 3: er han jo med. Han har en lidt uheldig tendens
Speaker 3: til at kile sig ind under mine fødder. Altså på
Speaker 3: en
Speaker 2: eller anden måde, så hvis jeg
Speaker 3: tager et skridt, så er han der. Så jeg skal
Speaker 3: også være lidt mindful,
Speaker 2: måske
Speaker 3: at jeg ikke sætter min fod på en kat. Men
Speaker 3: han er meget sød
Speaker 2: og
Speaker 3: arbejdsom.
Speaker 2: Og hvis man kan høre lidt fuglekvider og sådan noget,
Speaker 2: så er det fordi, vi sidder i et meget hyggeligt havehus,
Speaker 2: som står her i din have. Og jeg er ved
Speaker 2: at smelte, men... Jamen
Speaker 3: vi byggede det her orangeri for forholdsvis nylig af sådan
Speaker 3: nogle genbrugsvinduer. Det er meget idyllisk. Det
Speaker 2: er så yndigt
Speaker 3: at man næsten kan forestille sig det. Men hele formålet,
Speaker 3: og det kan jeg vel godt sige nu, det var,
Speaker 3: at vi skulle finde ud af, hvordan vi kan have
Speaker 3: sådan et ferskentræ, som står herovre og faktisk bærer de
Speaker 3: små frugter. Nå, det
Speaker 2: har det da godt
Speaker 3: Ja, det har det nemlig rigtig godt. Men det kan
Speaker 3: man jo ikke have stående ude på friland. Det skal
Speaker 3: have det lidt hyggeligt. Så derfor var det jo nødvendigt
Speaker 3: at bygge et orangeri. Så der er bare de dejlige...
Speaker 3: At man gør alt for
Speaker 2: sine planter. Ja, det er jo det. Men det, jeg
Speaker 2: også tænker på med Findus og Pettersen, det er, at
Speaker 2: de er jo venner. Og det var en ting, som
Speaker 2: vi lige havde skrevet lidt om, før vi mødtes her.
Speaker 2: Du sagde, at det var simpelthen den bedste ven, man
Speaker 2: kunne have.
Speaker 4: Det
Speaker 2: var en kat, især når det var Findus. Han har
Speaker 2: en
Speaker 3: meget dejlig væsen. Sådan en lille killing. Han er faktisk
Speaker 3: min fjerde kat. Men den første kat, jeg har som voksen,
Speaker 3: Der er en vis katallergi i min familie, og derfor
Speaker 3: har jeg ikke kunnet bo sammen med en kat, før
Speaker 3: mine sønner er flyttet hjemmefra, fordi de har begge to katallergi.
Speaker 3: Så derfor har der været mange år, hvor jeg ikke
Speaker 3: har boet sammen med en kat. Men Findus er på
Speaker 3: en eller anden måde sådan en Han er en meget
Speaker 3: rolig kat. Jeg var lige ved at sige, at eftertænk som.
Speaker 3: Men han har sådan et væsen, som er meget imødekommende
Speaker 3: og kærligt og kommunikerende. Han hilser og snakker meget og
Speaker 3: er der på en rigtig god måde.
Speaker 2: I
Speaker 3: øjeblikket har jeg meget ondt i ryggen, og jeg kan
Speaker 3: faktisk dårligt lægge mig ned, uden at han kommer og
Speaker 3: lægger sig på mig og ligger der og spinner. Det
Speaker 3: er jo det, katte gør med deres frekvens, når de spænder.
Speaker 3: Det er jo ligesom til at reparere. Også skulle der
Speaker 3: være noget, der
Speaker 2: er gået lidt i stykket i
Speaker 3: kroppen. Og derfor bruger de det jo også på sig selv.
Speaker 3: Altså det er jo der, de sidder der og spænder.
Speaker 3: Vi kender det jo også, når vi synger og nynner,
Speaker 3: så de der gode bølger, de gør
Speaker 2: noget
Speaker 3: godt for vores nervesystem og også vores fysik. Så jeg synes,
Speaker 3: han er
Speaker 2: en lille hjælpekamp. Ja, han er rigtig sød. Jeg hilser
Speaker 2: på ham. Han er sådan en rigtig... klassisk, stribet, sød gårdkat.
Speaker 2: Han er en gårdkat. Han er faktisk født i en hestestal. Ja.
Speaker 2: Men det der med at være venner med katten, det
Speaker 2: vender jeg lige tilbage til. Vi er jo ude i noget,
Speaker 2: når vi taler om katte på den her måde, at
Speaker 2: være venner med katte, hvor jeg i hvert fald kender mange,
Speaker 2: også min egen familie, som synes, det er helt kakalak
Speaker 2: Og som synes, at Altså kattedame er noget, der dækker
Speaker 2: meget bredt. Det handler ikke kun om 30 katte, og
Speaker 2: det har taget overhånd. Det er bare sådan helt generelt,
Speaker 2: når de kommer for tæt på
Speaker 3: Jeg tænker jo meget over mennesker, der har brug for
Speaker 3: at synes, at andre er mærkelige eller forkerte. Der kan
Speaker 3: man måske binde blikket ind. Ja, jeg ved ikke. Jeg
Speaker 3: kan godt lide at se mig selv som sådan en
Speaker 3: live and let live type. Så skulle der være nogen,
Speaker 3: der krøller bryten eller rynker på næsen, så opdager jeg
Speaker 3: det ikke, fordi det interesserer mig ikke så meget, hvad
Speaker 3: andre synes. Jeg synes, det er enormt dejligt at leve
Speaker 3: med dyr, og det har jeg altid gjort. Jeg har
Speaker 3: heldigvis nogle forældre, som var meget langt hen ad vejen,
Speaker 3: åbne for, at jeg fandt på ting. Og jeg har
Speaker 3: fra jeg var ganske lille fået lov til at bestemme,
Speaker 3: og rigtig meget selv. Da jeg blev født, boede mine
Speaker 3: forældre sammen med en stor, kæmpestor sort kat. En stor handkat.
Speaker 3: Ingen vidste, hvor gammel han var, hvor han kom fra,
Speaker 3: men de flyttede til sådan en lille lejlighed, hvor der
Speaker 3: var en kattelem. Og en aften, så masede den her
Speaker 3: kat sig igennem, og pludselig stod den der, som om
Speaker 3: det var det mest naturlige i verden. Og det var
Speaker 3: det måske også, for den ingen vidste, men det var
Speaker 3: jo så dens hjem. Så mine forældre kiggede på den
Speaker 3: der store sorte kat og sagde, hej med dig, hvad
Speaker 3: forventer du egentlig af os? Og så flyttede den jo
Speaker 3: så bare ind. Eller også var det dem, der var
Speaker 3: mine forældre, der var flyttet ind i dansk hjem. Men
Speaker 3: så blev jeg født, og så tror jeg, at mine
Speaker 3: forældre syntes, at den faktisk var lidt stor. Altså, hvor
Speaker 3: har katten været i nat? Og kan vide, om den
Speaker 3: også måske havde spist et eller andet rotte i baggården.
Speaker 3: Det var sådan på 5. sal på Islands Brygge, så
Speaker 3: det var sådan en rigtig... gammeldags københavnerkat, der både var
Speaker 3: inde og ude og gjorde, hvad den selv ville. Så
Speaker 3: de havde sådan en periode, hvor de sagde, nu kunne
Speaker 3: vi godt tænke os, at du ikke maste dig ind
Speaker 3: igennem kattelemmen. Så de sagde, at en kæmpe stor sort jerngryde,
Speaker 3: fyldt med vand, foran kattelemmen, og sagde, nu må du
Speaker 3: finde et andet sted at være. Og så masede katten
Speaker 3: med alle sine jættekræfter, som en anden myde går som om,
Speaker 3: masede den sig ind igennem. Og understreget, den hørte altså
Speaker 3: til det derhjemme. Så der var ikke noget at gøre,
Speaker 3: den kat boede der. Og så er det en mytologisk
Speaker 3: dyr for mig, fordi den også, dels var den jo
Speaker 3: så åbenbart utrolig stærk, men den kunne også stirre stift.
Speaker 3: På særlig min farmor, som ikke var stor fan af kat.
Speaker 3: Og engang imellem, så skulle hun passe mig som baby,
Speaker 3: og så sad hun der ved min vugge. Og så
Speaker 3: sad katten og stirrede stift på hende. Alt den tid,
Speaker 3: hun var der. Og jeg tror, at den syntes, at
Speaker 3: hun måske var en trussel. Mere end at det var åbenvendt.
Speaker 3: Den skulle passe godt på mig. Ja, meget fin kat
Speaker 2: Hvor længe blev den så
Speaker 3: Jamen, den blev Længe i familien. Den blev sådan, så
Speaker 3: den også flyttede med. Da mine forældre så flyttede, eller
Speaker 3: vi gjorde som lille familie, flyttede fra den der lille
Speaker 3: femte saleslejlighed på Islands Brygge, og først til Frederiksberg, og
Speaker 3: så senere til Kokkedal, hvor jeg ellers er vokset op.
Speaker 3: Der flyttede katten med, og den hoppede selv ind i flyttebilen.
Speaker 3: Altså den synes måske, at jeg nu flyttede dansk husholdning,
Speaker 3: og så skulle den med. Så jeg tænker, at den
Speaker 3: valgte at tage med. Og så boede den der. Og
Speaker 3: så flyttede vi til et hus, hvor der var sådan
Speaker 3: en lille å langs med haven. Og den trivede. Den
Speaker 3: fangede sine mosegrise og sine fugle i haven, og hvad
Speaker 3: den ellers ville. Så den var sådan en sund og
Speaker 3: stærk katte. Og den levede, til jeg var begyndt i skole.
Speaker 3: Fordi da den så døde, gætter jeg på midt af dage,
Speaker 3: så fandt jeg en killing, som blev fremvist, fremlyst på
Speaker 3: min skole. Der var en eller anden vis kat, der
Speaker 3: havde fået killing, og så var der den her lille
Speaker 3: kat til Aarhus. Og den ville jeg gerne have. Og
Speaker 3: jeg er ret sikker på, at jeg spurgte mine forældre,
Speaker 3: og jeg fik lov. Men jeg husker det så, at
Speaker 3: jeg sagde, den der kat vil jeg gerne have. Og
Speaker 3: så tog jeg den simpelthen bare med hjem. Og det
Speaker 3: var en meget mere tilbagelændet huskat. Det var sådan en
Speaker 3: blød og sød, stribet, grommis. Men så var timingen jo
Speaker 3: ganske udmærket, fordi vi manglede jo en kat på det tidspunkt.
Speaker 3: Vi havde godt nok en kanin og et marsmin, og
Speaker 3: en enkelt kanariefugl, men vi havde ikke flere katte på
Speaker 3: det tidspunkt. Og så flyttede den ind, og den var
Speaker 3: jo sød og dejlig, men gjorde måske ikke så meget
Speaker 3: væsen af sig. Den var sådan tilbagelænet. Men... Den der
Speaker 3: sorte mis, hvad
Speaker 2: hed den? Den hed Sil. Sil? Nå, okay. Egentlig hed
Speaker 2: den Sillemis, men
Speaker 3: den blev bare kaldt Sil.
Speaker 2: Ja, det lyder som om, at Sillemis har skulle kæmpe
Speaker 2: lidt for sit liv, og på en eller anden måde
Speaker 2: overbejdede noget særligt personligt derhenne. Ja, det
Speaker 3: tænker jeg. Og bare det der med at klare sig
Speaker 3: sådan på... Islands Brygge i 70'erne og finde op på 5.
Speaker 3: sal og mase sig ind og insistere på sit hjem
Speaker 3: og også tage ansvaret på sig. Det har været en
Speaker 3: god kattesjal.
Speaker 2: Så den har været måske mere end den næste lille
Speaker 2: kat der. Det, jeg synes, der er så vildt med
Speaker 2: de her venskaber, vi har med kattene og katte i
Speaker 2: det hele taget, det er, at selvom de er domesticeret,
Speaker 2: så så er det stadigvæk vilde dyr. Og det er
Speaker 2: dybt fascinerende at have adgang til at være i kontakt
Speaker 2: med noget, der både kan relatere til dig, men som
Speaker 2: stadigvæk er et vildt dyr. Og sildemister i høj grad
Speaker 2: et vildt dyr.
Speaker 3: Jo, det er rigtigt. Og noget af det, som jeg
Speaker 3: holder meget af med mine katte, er jo, at de
Speaker 3: jo altid har kunnet vælge mig fra og til
Speaker 3: Så der er masser... Nu hvor vi bor her i
Speaker 3: sådan et dejligt villakvarter, er der masser af søde naboer,
Speaker 3: som også synes, at en kat er sød at kæle med,
Speaker 3: og måske også lige giver dem en reje eller en
Speaker 3: skuld et eller andet lever på steg. Men... Min kat
Speaker 3: kommer jo alligevel hjem til mig en gang imellem, og
Speaker 3: hænger ud og synes, det er hyggeligt. Så det er
Speaker 3: jo en anden måde. Jeg er godt lige, når du siger,
Speaker 3: at vi er venner med vores katte, fordi det tænker
Speaker 3: jeg også.
Speaker 2: Man kunne
Speaker 3: vælge så meget andet, men den vælger sådan set mig
Speaker 3: hver eneste dag
Speaker 3: For der var alternativer.
Speaker 2: Ja, katte vælger fra at skride, hvis det ikke er
Speaker 2: rart
Speaker 2: Og det gjorde den der
Speaker 3: grommis faktisk, fordi hun hed Mettemis. Og min farmor og farfar,
Speaker 3: som boede i huset ved siden af mig, eller ved
Speaker 3: siden af os, da jeg var barn, havde fået en hund.
Speaker 3: Og da min farfar døde, så flyttede hunden ind hos os,
Speaker 3: fordi det var lidt stort arbejde for min farmor at
Speaker 3: passe den hund. Og den kat kunne simpelthen ikke lide hunden.
Speaker 3: Det var for meget, det var forstyrrende, så katten flyttede
Speaker 3: længere ned ad vejen til en anden familie. Og jeg
Speaker 3: toppede så også ved, at jeg ønskede at finde killing mere.
Speaker 3: Så katten følte sig nok lidt udgrænset af sit eget hjem.
Speaker 3: Og det var jo ikke så godt, at man fik
Speaker 3: det sådan
Speaker 2: Men de har det også. Jeg har én kat, og
Speaker 2: de var to. Og selvom de var fedtere kusine, så
Speaker 2: var de aldrig rigtig gode venner. Og den ene store
Speaker 2: røde mis var en meget bange mis. Og meget usikker,
Speaker 2: og luntede altid bagefter, og kunne ikke lige så meget
Speaker 2: som lille. Øhm... Og jeg tror ikke kun, det er noget,
Speaker 2: vi præger dem med. Jeg tror, de er fra start af. Jamen,
Speaker 2: det tror jeg er rigtigt. Men du har også fortalt,
Speaker 2: at der bor andre katte her på vejen, og du
Speaker 2: har passet flere katte.
Speaker 3: Ja
Speaker 2: altså vi
Speaker 3: har jo sådan et, det er jo nogle meget søde mennesker,
Speaker 3: der bor i de her nabohuse, og de har også
Speaker 3: nogle meget søde kæledyr. Og vi har sådan et kæledyrslag,
Speaker 3: som gør, at når nogen skal på ferie, så passer
Speaker 3: de andre katte. Og hunde og hvad der ellers er.
Speaker 3: Men den her vinter... hvor det jo faktisk var ret
Speaker 3: koldt og ret meget sne, så havde folk fundet på,
Speaker 3: at de skulle på skiferie, vinterferie og alle mulige steder.
Speaker 3: Så mens naboerne tog afsted, så passede jeg fire andre kate,
Speaker 3: bortset fra min egen. Godt nok et søskende par det
Speaker 3: ene sted, men så ellers
Speaker 2: mange
Speaker 3: andre. Så jeg havde sådan et program, hvor jeg gik
Speaker 3: rundt og klappede og fodrede og sørgede for, at de
Speaker 3: havde det lunt og godt i snestormene.
Speaker 2: De boede rundt i deres egne huse? De boede i
Speaker 3: deres egne huse
Speaker 2: er jeg trods alt
Speaker 3: Jeg tror ikke, at hverken min hund eller min kat
Speaker 3: ville brydes om, at der sådan blev en invasion af
Speaker 3: andre katte. Men det var sådan lidt, det er jo
Speaker 3: enormt hyggeligt også at gå på besøg og høre kattene,
Speaker 3: hvordan det går med dem. Og sidde lidt, og det
Speaker 3: skal man jo gøre, når man passer en kat, så
Speaker 3: skal man jo sætte sig lige så venligt i deres hjem,
Speaker 3: og tale med dem om, hvordan det er at være dem,
Speaker 3: og om de er okay, fordi de kan jo også
Speaker 3: godt savne deres familie.
Speaker 2: Jamen, fordi det er også min oplevelse, og det tror jeg,
Speaker 2: der er lidt forskellige holdninger til. Jeg oplever katte som...
Speaker 2: meget sociale, mere eller mindre, men ret sociale, og hvis
Speaker 2: de først har blevet knyttet til et menneske, så kan
Speaker 2: man altså, så må det være et savn, hvis de
Speaker 2: rejser væk og bliver væk, og nogen kommer forbi og fodrer,
Speaker 2: men det er det. Ja, det er det
Speaker 3: Men altså, jeg vil sige, jeg har også været Jeg
Speaker 3: kender dine nabokatte ret godt, fordi jeg har kendt dem
Speaker 3: fra de var helt små og holder meget af katte,
Speaker 3: så jeg
Speaker 2: har fået
Speaker 3: lov til at være medpasser. Findes du venner med dem?
Speaker 2: Ja
Speaker 3: det er lidt uvidst. Vi ved helt bestemt, at han
Speaker 3: har en ven på den anden side af vejen, der
Speaker 3: hedder Frode. Og der har vi nogle gange undret os lidt,
Speaker 3: fordi vi troede jo egentlig, at katte er jo territorielle,
Speaker 3: de vil jo helst have deres egen matrikel, og så
Speaker 3: skal de andre så holde sig væk, eller så konkurrerer
Speaker 3: de så om områder, og det er jo selvfølgelig fuldstændig
Speaker 3: instinkt drevet. Men Findus er en lille handkat, og Frode
Speaker 3: er en lidt større, men heller ikke så stor handkat,
Speaker 3: og de har et slags makkerskab, fordi vi har faktisk
Speaker 3: set dem komme gående sådan noget i havestilen sammen. Ej,
Speaker 3: hvor hyggeligt. Jamen, det er da meget hyggeligt. Og vi
Speaker 3: ved jo ikke præcis, hvad de sådan tænker eller siger
Speaker 3: til hinanden, men vi kan godt se, at det er okay.
Speaker 3: Der er sådan en fredelig sammeksistens
Speaker 3: Og så har vi til gengæld en meget stor rødkat
Speaker 3: i nabolaget, som vi kalder guldrød. Vi ved faktisk ikke rigtigt,
Speaker 3: hvad den hedder, men den er lidt af en slagspore. Ja.
Speaker 3: Og den gør jo bare, som Katte gør, og siger,
Speaker 3: det er mig, der er den stærkeste, jeg sidder på
Speaker 3: det her territorium, men det er lidt skræmt, synes jeg.
Speaker 2: Og vi
Speaker 3: havde lige en episode i vinter, hvor Findus havde et
Speaker 3: sår på halen, som skulle behandles, og det er jo,
Speaker 3: fordi han har været på slods med
Speaker 2: en
Speaker 3: eller anden, eller nogen har bidt ham i halen.
Speaker 2: Det er svært det der med, at de mistanker, der
Speaker 2: kan opstå omkring. Jeg tænker, at de må regulere det selv.
Speaker 2: Fordi vi kan jo ikke holde det minde. Nej, det
Speaker 2: kan vi altså ikke. Så nogen der holdt den i
Speaker 2: et voluare. Nej, det ville
Speaker 3: være
Speaker 2: mærkeligt.
Speaker 3: Og så må man jo så sørge for, at de
Speaker 3: kan komme lidt i sikkerhed derinde dørs, og have måske
Speaker 3: en kattelem, som de kun selv kan gå ind og
Speaker 3: ud
Speaker 4: af
Speaker 3: Men bortset fra det, så må det gå, som det går,
Speaker 3: tænker jeg. Vi kan jo ikke gå og regulere på
Speaker 3: den måde. Så
Speaker 2: jeg tror jo, at Findus har venner i nabolaget. Nu
Speaker 2: talte vi lidt om det der med, at katte er,
Speaker 2: som de er. At de har en... Er Findus der? Nej,
Speaker 2: er det ikke? Men han er travlig jo. Jamen han
Speaker 2: er jo ikke, altså han er jo ikke, men katte
Speaker 2: i det hele taget lifler jo ikke. Nej, det kan
Speaker 2: man ikke forstå. Selvfølgelig kan de lige, altså min kat
Speaker 2: er sådan meget hopper op i sengen om morgenen og
Speaker 2: sådan nogle ting, og hvornår der er mad, mad er
Speaker 2: jo et gennemgående tema, ikke? Men ellers kan man ikke
Speaker 2: rigtig sådan helt lave om på dem. Kan man opdage dem?
Speaker 3: Det tror jeg. Jeg tror også, de er meget forskellige,
Speaker 3: ligesom mennesker. Der er nogen, der godt kan lide at
Speaker 3: indordne sig, og nogen, der ikke så godt kan lide
Speaker 3: at indordne sig. Min kat er meget selvberoende. Nu går
Speaker 3: han derude på havestien og snuser til et eller andet.
Speaker 3: Jeg tror, jeg
Speaker 2: ved
Speaker 3: sgu ikke
Speaker 2: rigtigt.
Speaker 3: Jeg har ikke rigtig prøvet at opdrage ham. Jeg har
Speaker 3: ikke rigtig noget, han skal. og heller ikke noget, han
Speaker 3: ikke skal. Han må gøre, som han vil. Jeg har
Speaker 3: bygget en kattetrappe til ham, så han kan gå fra
Speaker 3: haven op i sovevandet, henover terrassetaget. Ej, hvor smart. Ja,
Speaker 3: men han kommer kun til rapunen. Så for eksempel har
Speaker 3: jeg prøvet at lægge godbider ud, for ligesom at lokke
Speaker 3: ham op, som jeg ville gøre med hunden. Nu skal
Speaker 3: du se, nu skal vi overvinde en far, og nu
Speaker 3: skal jeg have dig til at gøre noget, du ikke
Speaker 3: har lyst til. Og det er faktisk ikke, det gider
Speaker 3: Fintus ikke. Han kommer til det der, punkt, hvor trappen knækker,
Speaker 3: og så gider han ikke gå længere. Så jeg tror, altså...
Speaker 3: Jeg vil gerne vise ham, at det kommer godt. Men
Speaker 3: jeg har ikke lykkes med en større opdragelse end som så.
Speaker 3: Han hopper også fra flad fod op i køleskabet, hvis
Speaker 3: jeg åbner. Og det kan jeg ikke. Altså, så siger jeg,
Speaker 3: det
Speaker 2: skal du ikke
Speaker 3: gøre. Men det er meget voldsomt at se, synes jeg,
Speaker 3: sådan en kat, der sidder sådan fuldstændig og klistrer sig
Speaker 3: til hylderne. Men nej, altså, jeg tror ikke, han kan opdrages.
Speaker 3: Man må sætte de grænser som menneske, som man tænker
Speaker 3: er nødvendige, for at man selv kan være der. Ja,
Speaker 2: men lige pludselig opøver man også, at det faktisk er UK,
Speaker 2: der sidder en kat oppe på køkkenbordet, mens man står
Speaker 2: og rører i en gryde. Ja, det er rigtigt. Det
Speaker 2: gør man
Speaker 3: faktisk
Speaker 2: Jeg kan huske en gang i min lejlighed, så så...
Speaker 2: om det er igen det der med, hvad andre folk
Speaker 2: synes om det der med at have kat, og måden
Speaker 2: man har kat på, så havde jeg nogle håndværkere, der
Speaker 2: var hjemme og skulle lave noget, og den ene af dem,
Speaker 2: og jeg har jo øvet en kæreste, så de skulle
Speaker 2: slet ikke gøre sig tanker om noget som helst, men
Speaker 2: så den ene af dem, vi stod og det var
Speaker 2: noget med døren ind til mit soveværelse, og så kiggede
Speaker 2: han over på sengen, og der lå sådan to katteræder ligesom,
Speaker 2: og så sagde han så, og det du har derovre,
Speaker 2: det kan jeg godt sige til dig, det er en no-go,
Speaker 3: Så han tog stilling til, om der skulle være katte
Speaker 3: i din seng? Ja, det var han
Speaker 2: Og så svarede du sport? Jeg blev paf, altså. Det
Speaker 2: skulle jeg have gjort. Men de her katte her, og
Speaker 2: nu når også Findus kommer ind, og jeg siger Norge... Altså,
Speaker 2: der er et eller andet ved det der katteudseende, som
Speaker 2: bare er helt vildt appellerende og fascinerende og æstetisk
Speaker 3: Ja, og tænker jeg også faktisk, det perfekte dyr, ikke? Ja.
Speaker 3: Det er jo sådan en utrolig stærk og smidig og
Speaker 3: hurtig krop, og hvordan er det nu, ikke? Altså, hvis
Speaker 3: man kan få hovedet igennem et lille hul, så kan
Speaker 3: man få resten af kroppen igennem, og man kan få
Speaker 3: hovedet igennem mange små huller. Så der er sådan... At
Speaker 3: kattens talenter er jo helt vildt mange folk. Og de
Speaker 3: er jo også nogle farlige rovdyr, hvis ellers de interesserer
Speaker 3: sig for at fange fugle eller mus. Jeg er stadig
Speaker 3: lidt i tvivl om det der, man siger, hvis katten
Speaker 3: var rigtig stor, om den så bare ville spise os
Speaker 2: Det kan jo godt være, ikke? Jeg
Speaker 3: ved det ikke. Det sker jo nok heller ikke. Uh,
Speaker 3: det var en... Den har jeg ikke hørt Det er
Speaker 3: der mange der siger Vi skal være glade for det
Speaker 3: Men jeg synes at det er et ret imponerende dyr
Speaker 3: Jeg har egentlig sådan Jeg tænker det Det er en
Speaker 3: ret perfekt skabning Det
Speaker 2: er det Men det er jo også Det er også
Speaker 2: en Altså nu jeg er røget ind I sociale mediers
Speaker 2: algoritmer I forhold til at se på katting Og det
Speaker 2: er helt vildt underholdende Og jeg kan simpelthen, altså det
Speaker 2: er svært at stoppe, og nu er min kæreste og
Speaker 2: mig også begyndt at sende en anden film med en kat,
Speaker 2: der er frisør for nogle andre dyr, og to katte,
Speaker 2: der er racerkører.
Speaker 3: Jeg vil sige, at der er sådan en AI-verden, der
Speaker 3: åbner sig der, hvor der faktisk ingen grænser for, hvad
Speaker 2: kattene kan.
Speaker 3: Absolut ingen grænser. Men hvordan kan det være? Altså, jeg tænker,
Speaker 3: vi indlejer jo alle mulige egenskaber og talenter og væsen
Speaker 3: i De dyr der, ikke? Også noget, som vi måske
Speaker 3: kun lige kan se antydning af, og så digter vi forresten.
Speaker 3: Vi har diskuteret det meget i min familie, da jeg
Speaker 3: var barn, fordi min morbror var direktør i Zoologisk Have,
Speaker 3: og havde mange holdninger til, hvordan man kan sådan disnificere dyr,
Speaker 3: og give dem Talenter, de ikke har, følelser og ønske
Speaker 3: sig noget af dem, som de overhovedet ikke kan leve
Speaker 3: op til, og så til gengæld måske underkende deres dyriskhed
Speaker 3: og deres instinkters væren. Så på den måde, så tænker jeg,
Speaker 3: at vi bliver også nødt til at have... den fornuft omkring,
Speaker 3: hvad er det, der er sundt og godt for dyr.
Speaker 3: Og jeg vil sige, at jeg er en af dem,
Speaker 3: der flager og anmelder, når dyr er klædt ud i
Speaker 3: mærkelige tøj, eller bliver behandlet på en måde, som er
Speaker 3: meget langt fra deres dyriske verden på sociale medier. Fordi
Speaker 3: der er en dyremishandling, der også finder sted, når vi
Speaker 3: beder dyrene om at være små babyer, eller at vi
Speaker 3: udlever forskellige ambitioner med dem. Noget, som overhovedet ikke er
Speaker 3: rimeligt for de dyr der
Speaker 2: Jeg tror nu meget, at det er AI
Speaker 2: Det gør jeg også. Nærmest heldigvis. Du er ikke røget
Speaker 2: i den. Jeg synes, det er vidunderligt
Speaker 3: Min yndlingskategori er jo umage dyrepar, altså hesten og fugleunge,
Speaker 3: der bliver venner og sådan noget der. Og æslet, der
Speaker 3: ikke kan gå udenfor, hvis ikke den har sin supportgris med.
Speaker 3: Det synes jeg er vidunderligt. Jeg er med dig hele vejen.
Speaker 2: En ting, som har været meget overraskende for mig, det
Speaker 2: er de følelser, som man også har omkring det at
Speaker 2: miste et gældør. Faktisk også i forhold til at miste
Speaker 2: et menneske
Speaker 2: At det er så crazy stærke følelser, som er svære
Speaker 2: at styre, hvor det er næsten nemmere at styre følelserne
Speaker 2: omkring at miste mennesker. Ja. Hvad er det, der sker,
Speaker 2: tror
Speaker 3: du? Ja, altså tit så Så føler vi os måske
Speaker 3: også netop set og hørt af et dyr, som ikke
Speaker 3: svarer igen. Og vi tolker dem, tror jeg. Bedste, positiv vibe.
Speaker 3: Sikkert også meget mere, end de ville kunne bære. Men
Speaker 3: vi knytter os til sådan nogle små venner der. Jeg
Speaker 3: ved sgu ikke. Det er meget svært at miste et dyr.
Speaker 3: Særligt som barn. Nej, jeg synes, at det var svært.
Speaker 3: Jeg har altid selv været med til at aflive de dyr,
Speaker 3: der skulle til dyrlægen, fordi de var syge eller ikke
Speaker 3: kunne klare den mere. Så jeg har, tror jeg, altså
Speaker 3: fra jeg var helt lille, forstået, at det var så
Speaker 3: mit ansvar, at når de skulle have far på en
Speaker 3: ordentlig måde, at det skulle jeg være med til at
Speaker 3: hjælpe til. Ja. Men jeg Jeg tror, det er sådan
Speaker 3: med dem, vi mister. Dem tager vi jo mere i sjælen.
Speaker 3: Jeg sidder jo også her og fortæller dig om min
Speaker 3: barndoms supermis og alt det, som har været vigtigt og
Speaker 3: skønt at være i. Og den ensomhed, der er jo rigtigt,
Speaker 3: der er jo noget egen omsorg i. Altså passe på
Speaker 3: et lille dyr, som man lærer. Den tager jeg jo
Speaker 3: også med mig. Her, hvor jeg bor på grænsen mellem
Speaker 3: Valby og Sydhavnen, har vi to katte, som er legender
Speaker 3: i deres samtid. De passer hver deres supermarked og dertilhørende område.
Speaker 3: De har hver deres Facebook-side, og vi følger dem hen
Speaker 3: og tjekker, hvordan det går med booster over i Lidl.
Speaker 3: Og når vi kører forbi på cykel eller i bil,
Speaker 3: så kører vi ganske langsomt forbi, for at se, om
Speaker 3: han er mødt på arbejde. Og det gør han simpelthen.
Speaker 3: Hans mennesker siger, at han går hjemme fra tidligere morgen,
Speaker 3: og er den første, der møder på arbejde, inden supermarkedet åbner,
Speaker 3: og den sidste, der går hjem. Ja, det er meget sødt.
Speaker 3: Og alle, der kommer forbi, så uploader et billede, eller
Speaker 3: sender lige en hilsen, og holder øje med, hvordan booster
Speaker 3: har det, og Det er simpelthen blevet hans... Han må
Speaker 3: være en meget social kat. Han ligger bare og hygger,
Speaker 3: men han bliver klappet lidt og kommenteret. Så det er ikke,
Speaker 2: fordi de er rødere
Speaker 3: Måske. Måske er der lidt med det. Men han er
Speaker 3: bare blevet sådan en institution. Og det er sådan... Ja,
Speaker 3: det er Chaleur Boulevard. Og så er der lidt den
Speaker 3: anden vej, altså i Sydhavnen
Speaker 2: Men hvad handler det om, tror du? Det der med,
Speaker 2: at vi samler os om...
Speaker 3: Men det er jo skægt, fordi det er jo en
Speaker 3: fællesskabende kat. Vi kender til ham, og vi er på
Speaker 3: fornavn med ham, og vi refererer til, hvordan går det
Speaker 3: nu med buster. Så det bliver jo sådan et samlingspunkt
Speaker 3: og en reference. Det er meget generøst af ham, at
Speaker 2: han
Speaker 3: byder sig til et fællesskab. Og han har en Facebook-side.
Speaker 3: Han har en Facebook-side, og... Og hans familie siger, at
Speaker 3: han kommer hjem og spiser. Han går simpelthen, han krydser
Speaker 3: Valbygårdsvej og Bjørnsundsvej, og så går han hjem på Strindbergsvej,
Speaker 3: hvor han bor. Og det er simpelthen frem og tilbage
Speaker 3: hver dag. Det er jo besynnerligt, men det er blevet
Speaker 3: en god rytme. Og jeg ved ikke, om han har
Speaker 3: været brugsuddeler i et tidligere liv. Det kan vi jo
Speaker 3: ikke udelukke, vel? Det kan vi ikke. Men det er
Speaker 3: i hvert fald en meget sød lille rutine. jeg har.
Speaker 3: Og så er der den anden kat, som har et
Speaker 3: lidt større område. Den holder også til en butik, Brugsen,
Speaker 3: i Sydhavnen. Men han har sådan et stort område, han
Speaker 3: hedder Dalle. Hans menneske må jævnligt skrive, at han har
Speaker 3: det godt. Han fryser ikke. Det er godt, at han
Speaker 3: går med javre og gerne vil ind, men det er bare,
Speaker 3: fordi han gerne vil have noget at spise, og han
Speaker 3: hygger sig, han kan sagtens finde hjem, og det er
Speaker 3: hans store område. Og han har sin egen, han har
Speaker 3: jo også sit eget univers, og går der og gør ting,
Speaker 3: og vi har sådan nogle, altså folk er meget, meget
Speaker 3: søde og opmærksomme på sådan nogle små dyrs behov, og
Speaker 3: tolkede behov. Så der er meget kommunikation om, hvordan går
Speaker 3: det med den her kat? Hvor er han henne? Hvad
Speaker 3: går han og laver? Hvad tænker han? Hvor sover han
Speaker 3: i nat? Ja
Speaker 2: Men der er jo rigtig meget i Altså det der
Speaker 2: med at have kat i København lever virkelig også et
Speaker 2: liv på sociale medier med katte. Der bliver viskat af
Speaker 2: det og efterlysning og sådan noget der. Og man kan
Speaker 2: jo også godt tænke, går det at have kat her
Speaker 2: i København? På en stille og hyggelig villavej, men alligevel
Speaker 2: med nogle større veje rundt omkring.
Speaker 3: Ja, og en tobane i baghaven og alt muligt. Ja,
Speaker 3: det er rigtigt. Altså jeg tror også, det har jeg
Speaker 3: jo ikke lyst til at tænke på, men der er
Speaker 3: jo nogle kætte, der bliver kørt ned en gang imellem,
Speaker 3: og sådan er det jo
Speaker 3: Så jeg er jo glad for, at der trods alt
Speaker 3: er ni liv til en kat. Men de er nysgerrige,
Speaker 3: og de er omkring. Og jeg kan jo godt forstå,
Speaker 3: at det ikke altid ender helt harmonisk med et langt
Speaker 3: og at trykke katteliv. Men det går jo fint. Tænk,
Speaker 3: at de har nogle gode liv. Det ville min morbror
Speaker 3: også sige, i zoologisk gave
Speaker 2: Han
Speaker 3: ville sige, at tænk bare på, hvordan det ville være,
Speaker 3: hvis den ikke havde mennesker, der gik og fodrede den,
Speaker 3: og den skulle klare sig en kold vinter derude i naturen.
Speaker 3: De har det jo godt, velfærdskattene. Ja, det tror jeg bestemt.
Speaker 2: Der er slet ikke så mange vilde katte mere. i Danmark,
Speaker 2: som der har været. Og det er jo på den
Speaker 2: ene side jo meget godt. Men på den anden side,
Speaker 2: så er der jo også snak om, at der er
Speaker 2: nogle steder, hvor der simpelthen kommer for mange muserotter. Fordi
Speaker 2: vi har ikke de der katte til at holde bestanden nede,
Speaker 2: som egentlig var det, der var årsagen. Nej, og muserotter
Speaker 2: skal jo også være virkelig godt i forhold til
Speaker 3: sådan en gang tørfod eller viskads
Speaker 2: eller det der er værre. Jeg
Speaker 3: tror altså, at min kat, det er jo ikke lykkedes
Speaker 3: den at fange noget som helst overhovedet, som jeg kender til.
Speaker 3: Jeg så den fange en bananflue og en edderkop, og
Speaker 3: jeg tror faktisk, at edderkoppen var død, før den fangede. Altså,
Speaker 3: der er ikke meget jægertalent i ham. Og det er jo,
Speaker 3: fordi han ikke er nødt til det. Han har en
Speaker 3: fyldt madskål, og skal bare tikke lidt, så får han
Speaker 3: lidt ekstra treats. Man skal ikke underkende, hvor svært det
Speaker 3: kan være at fange en bananflue. Bortset fra min egen kat,
Speaker 3: som selvfølgelig er min yndlingskat... så bor der en meget
Speaker 3: spændende kat her i nabolaget, som jeg kaler så ofte,
Speaker 3: jeg kan slippe afsted med det. Han er meget stor
Speaker 3: og grå, og langpilset. Og så har han sådan et
Speaker 3: hvidt felt på maven, og han ligner faktisk den der tegneseriefigur,
Speaker 3: der hedder Toto
Speaker 3: Og han kan også sidde sådan helt bred og mægtig
Speaker 3: med sine små ørbel. Han ligner fuldstændig Toto. Mennesket, som
Speaker 3: har ham, påstår han at hedde Melvin. Og det er
Speaker 3: jo fint, men jeg kalder ham jo Toto. Og han
Speaker 3: har et helt fantastisk temperament, fordi han også bor sammen
Speaker 3: med en hund, som han er gode venner med. Og
Speaker 3: han går tur med sin hund og mennesket, som en
Speaker 3: stor labrador. Og så kan de gå aftenen tur, og
Speaker 3: så går der den lille kat, som tripper afsted bagefter.
Speaker 3: Og det gjorde min barndoms tredje kat også, Emma Misse.
Speaker 3: som blev opdraget af min farmor og farfars hund, og
Speaker 3: var vant til at gå tur. Og der er sådan
Speaker 3: et eller andet i katte, som hviler i sig selv,
Speaker 3: og ikke leger den der, uh, var jeg bange for dig, hund, leg,
Speaker 3: som de jo godt kan lide at lege ellers. Men
Speaker 3: bare sådan en overskudskat, eller sådan, med et helt utroligt
Speaker 3: godt nervesystem. Ham er jeg ret vild med, ham der. Ja,
Speaker 2: han er sød. Hvilken rolle tror du, at han spiller
Speaker 2: i deres... Han går tur med dem. Han går tur
Speaker 2: med dem.
Speaker 3: Tror
Speaker 2: du, han er
Speaker 3: ligefærdig?
Speaker 2: Ja, det tror jeg
Speaker 3: bestemt. Og jeg tror også, at det er et tilvalg.
Speaker 3: Han skal ikke gå tur med dem, men hvis han
Speaker 3: lige gider, så går han med. Så jeg tror, han tænker,
Speaker 3: at han lige går og hygger sig lidt. De hygger
Speaker 3: sig meget, katte. Det er måske det, som er det
Speaker 3: mest vidunderlige, at de i deres væsen er svaret på det,
Speaker 3: hvis jeg skulle sige noget helt højstemt. så tænker jeg,
Speaker 3: at kattens væsen er nok svaret på nogle af de trivselsproblemer,
Speaker 3: vi har i dag. At vi accelererer, og vi præsterer,
Speaker 3: og vi psykologiserer. Det er jo i hvert fald det,
Speaker 3: som Center for Ungdomsforskning peger på. At vi kommer til
Speaker 3: at gøre noget, som er meget langt fra det, som
Speaker 3: er beroligt i vores nervesystem, og tilpasser os... de behov,
Speaker 3: vi har. Og det er jo det, kattene gør for søren, da.
Speaker 3: Så finder man en solplæt og falder i søvn. Og
Speaker 3: tager en lur mere, hvis der er et eller andet,
Speaker 3: og gider faktisk ikke helt reagere, når der er nogen,
Speaker 3: der kalder, hvis ikke det er fordi, man for alvor
Speaker 3: har lyst. Så måske, hvis vi var lidt mere kat-like,
Speaker 3: så tror jeg, vi ville have det lidt bedre
Speaker 2: Det synes jeg er en rigtig god jagttale, så er
Speaker 2: det måske også et meget godt sted at slutte, Men
Speaker 2: før vi lige siger rigtig farvel, så vil jeg lige
Speaker 2: høre dig, om du har en anbefaling til sådan noget
Speaker 2: katte-relateret litteratur eller kunst, som du kunne komme med her?
Speaker 4: Ja.
Speaker 3: Det vil jeg meget gerne. Jeg læste som ganske ung
Speaker 3: jadekatten af Susanne Brygger, og den gjorde stort indtryk på mig,
Speaker 3: fordi jeg også selv jo var et kattemenneske, og var
Speaker 3: vokset op med kat, og kunne relatere til at være kvinde,
Speaker 3: og møde en dyriskhed i sig selv også, på en
Speaker 3: eller anden person. Så det var nok, tror jeg, min
Speaker 3: første litterære punkt ind. Der er sådan en hovedkarakter, der
Speaker 3: hedder Katz.
Speaker 2: Ja, det er rigtigt. Jeg tror faktisk, det er tid
Speaker 2: til at genlæse den. Og Susanne Brygger er på en
Speaker 2: eller anden måde også katavisen. Altid vidunderlig. Stærk, elegant, sin egen.
Speaker 3: Og vender ryggen til, når der er god grund til det.
Speaker 3: Og så vil jeg sige, at jeg kommer meget tit
Speaker 3: på Glyptoteket. Og hvor katten jo sådan i den antikke
Speaker 3: kunst og i hele Ægyptens samling jo er en meget,
Speaker 3: meget fin figur. Og afgrundsdyb af visdom og mytologi. Så
Speaker 3: det er jo også, synes jeg, et besøg værd i
Speaker 3: ny og ned lige at komme forbi. Og jeg besøgte
Speaker 3: Svingsen i Cairo, da min søn boede der. Og det
Speaker 3: der med at stå foran sådan et kæmpe kattemenneske der
Speaker 3: Det forbandt mig også. Det
Speaker 2: er den ultimative anbefaling til Ægypten. Smut smut forbi Svingsen
Speaker 3: og vend de store
Speaker 2: spørgsmål i livet. Tak for det. Og tusind tak, fordi
Speaker 2: jeg måtte komme forbi her i dag og tale med
Speaker 2: dig og møde Findus. Det var dejligt at have besøgt dig.
Speaker 2: Tak skal du have. Ha' det godt. Lige meget tak. Hej. Hej.
Speaker 2: Så er jeg hjemme igen efter besøget hos Anja og Findus.
Speaker 2: Det har skabt sig et helt vidunderligt paradis med planter,
Speaker 2: stier og kringelgrove, hvor det må være så hyggeligt at
Speaker 2: være kat. Og bare ligge på lur efter bananfluer og
Speaker 2: måske slindre en tur over på den anden side af
Speaker 2: gaden for at hilse på sin gode ven Frode, hvis
Speaker 2: man skulle få lyst til det. Og jeg kan virkelig
Speaker 2: genkende det der, som Anja talte om, at en kat
Speaker 2: med sit væsen, sine bevægelser og lyde påvirker også mennesker
Speaker 2: på en god måde. Der er ikke noget så godt
Speaker 2: for nervesystemet som en kat, der spænder. Og det virker
Speaker 2: åbenbart også den anden vej rundt, at katte kan gempe
Speaker 2: deres egen angst eller smerte ved at spænde. Geniale dyr,
Speaker 2: de der katte. Det var alt for i dag. Jeg
Speaker 2: hedder Hanne Schmidt, og jeg vil sige tak, fordi du
Speaker 2: lyttede med. Og jeg håber, vi høres frem.